1944 kallades en demon till jorden för att föra krig.
Men helvetesbarnet räddades av goda människor som lärde honom heder,
vänlighet och en rättskänsla.
Vetenskapsmännen och forskarna som samlades kring pojken
blev Byrån för paranormal forskning och försvar,
en internationell organisation som skyddar världen
från ockulta och övernaturliga hot.
Det finns väsen som slår till om natten.
Det är dem som slår tillbaka.
Stormarnas svärd
- Är du okej? - Vatten är inte mitt element.
Vi måste befinna oss under tempelbyggnaden.
Så soldyrkarna tvingade fladdermussnubbarna under jorden?
Ja, bokstavligt talat.
- Klar? - Visst.
Jag längtar.
Slem.
Känner du rörelsen i luften?
Ja. Och nåt dött.
Väldigt dött.
Då vet vi vad som hände agent Hamilton.
Mysteriet är löst. Kände du honom?
Nej. Men han hade visst familj.
Vi borde nog...
Snyggt.
Vad tror du att vi letar efter?
Jag hoppas inte det.
Var finns Hellboy, då?
Skit också.
- Det här borde inte bli svårt. - Visst.
Åt helvete med det här.
Okej, som du vill!
Liz! Det funkar inte!
Vi klarar det!
Ja, ja.
Sluta, Liz!
Sluta!
Liz.
Det är jag, tjejen.
Du fixade det. Det är över.
Vad missade jag?
Vad vackert!
Vad den är vacker!
Och detta
är något som har skett.
Drakarnas bröder,
Åska och Blixt,
spred sin vrede över landet
som tillhörde en mäktig daimyo.
De krossade folket med sina fruktansvärda vapen.
Åskans stridshammare fick bergen att smulas sönder
och skogarna att darra av skräck.
Hans bror, Blixt,
slungade ett blixtrande spjut av vit eld
som svedde jorden och fick haven att koka.
Daimyon var hjälplös inför dessa monster.
För att rädda sitt land erbjöd han dem det värdefullaste han hade:
Sin dotter,
en bräcklig blomma,
blek som månen
och vacker som stjärnorna.
Men daimyon hade en tapper samuraj i sin tjänst
som älskade dottern.
När han fick höra planen om att offra dottern
skickade han henne till ett tempel djupt inne i skogen,
där hon skulle hållas gömd undan monsterna.
När demonerna kom för att hämta sitt pris
fann de inte den vackra dottern,
utan en samuraj, redo att beskydda sin älskade.
Åska och Blixt klöv himlen av ilska.
Ett häftigt regn föll som dolkar över samurajen.
Men han veknande inte.
Demonerna tycktes ohejdbara.
De skulle slå samurajen i småbitar.
Men på dennes svärd
hade en mäktig förtrollning ristas in.
Samurajens svärd drack girigt av stormdemonernas blod.
Dess magi stängde in dem i klingan för evigt.
Monsterna var borta från hans mark,
men daimyon var vredgad över samurajens påhitt.
Hans löfte till demonerna hade brutits.
Oavsett hur betungande avtalet varit,
så hade daimyon gett sitt ord.
Och samurajen hade brutit det löftet.
Samurajen gav sig av till sin älskade
för att aldrig mer återvända.
Men vanäran över daimyons namn
kunde inte göras ogjord.
Vedergällning var oundviklig.
Daimyon bad gudarna att mildra hans skam,
och gudarna svarade honom.
Professor Sakai?
- Hiramatsu... - Professorn!
Ett ögonblick så ska jag hämta te åt er.
Tack, Toshiro.
Ibland bär jag mig dåraktigt åt.
Jag förlorar mig i arbetet.
Det är väldigt sent. Jag återkommer.
Struntprat, professorn.
Ni är här, och det är även mina svärd.
Ni akademiker
hämtar styrka ur studier av artefakter.
Ni genomsöker hela rissäckar av folklore efter endast ett gryn av sanning.
Jag vet nog vilket svärd ni vill se.
Här är det. Jag polerade det just.
Ett svärd från sent 1500-tal
som tros ha ägts av Musashi Miyamoto.
Jag ber er, professor Sakai.
Fingeravtryck!
Jag ber om ursäkt för turbulensen.
Det verkar bli storm i öst. Det nämnde de inte i väderleksrapporten.
Vi landar vid Byrån om cirka 20 minuter.
Hej, tjejen. Hur mår du?
Bra, för en vandrande napalmattack.
Du räddade våra liv, Liz.
Jag satte ju eld på er.
För att inte nämna ett antal mayaner.
- Ursäkta brännskadorna. - Knappt solbränna ens.
De var ju mumier, och de försökte döda er.
Det finns inga fördelar med att vara mjäkig med de odöda.
Du gjorde bara det nödvändiga.
Jag förlorade kontrollen.
Hade inte du stoppat mig skulle hela stället ha brunnit upp,
och ni också.
Jag klarar småjobb,
men när jag försöker mig på större saker...
Byrån borde spärra in mig!
Det är jag som är det riktiga monstret.
Okej, jag fattar.
Nej då, visst är du ett monster.
Jag och Abe...
Du har tur att vi låter dig synas med oss.
Ja. Du passar inte riktigt in.
Världen behöver oss.
Alltså tillhör vi den goda sidan.
Det räcker för mig.
Katie, kul att ses!
Jag skulle ge dig en kram, men...
saliv från fladdermusguden. Unket.
Tack för återhållsamheten.
Jag trodde att du var i Prag.
Det är avklarat. Vi upptäckte att varg-uppenbarelserna
var den flygande jägaren kung Volds jakthundar!
De var inte vargar, utan bärsärkarvikingars omvandlade vålnader.
Inget i litteraturen antyder nåt liknande.
Jag längtar efter att få påbörja rapporten.
Det låter toppen, Kate.
Det ska bli kul att få läsa den.
Förlåt.
- Är du okej? - Visst.
Jag flamberade ett gäng mumier, men du vet hur det är,
de kan ju inte motstå partaj.
- Vi får prata när vi kommer tillbaka. - Tillbaka?
Nytt uppdrag. En agent som är f.d. Folkloreexpert tycks vara oersättlig.
Var försiktig.
Vad synd.
Själv ska jag ta en tvåtimmarsdusch och basta.
- Sköt om dig. - Ledsen, Red. Det är order.
Du kommer med mig.
Kom igen. Vi ska till Japan.
Tisdag, kl. 11.30, japansk tid.
Specialagent Russell Thorne, Byrån.
Profetior, intryck, mediala resonanser.
Ja, ja... Något är...
Akta er för paraplyet! Det ser vänligt ut, men är det inte!
Jag känner att en kraft plötsligt har lösgjorts här.
Ja, väldigt mäktig.
Du är skicklig.
Jag har arbetat med medium förut, men du tar priset.
Jag trodde att det rörde sig om usel feng shui.
- Jag hatar medium. - Jag vet.
Men vi måste använda dem. Ibland hjälper de faktiskt.
Ja, men alltid för lite och alldeles för sent.
Ursäkta, agent Corrigan.
Mina säkerhetskameror är mycket bättre vittnen än jag.
Det där är i alla fall Sakai-san.
- Känner du honom? - Ja.
Professor Mitsuyasu Sakai.
Vi träffades vid lpswich-konferensen under min föreläsning:
"Världens tolkningar av trollegender."
Jösses, Kate.
Det känns hemskt att släpa bort dig
från din spännande karriär som forskare av ruttnande manuskript.
Du brukade ju forska i troll.
Det gör inget.
Istället får jag ju arbeta med ett.
De senaste två dagarna har han låtit en lärarassistent sköta undervisningen.
- Vadå? - Här. Jag förstorar.
Jaha. Det bådar inte gott.
Bort med tassarna!
Sluta... Släpp taget.
Jag behöver den! Släpp, jag får använda...
För tusan.
Russell! Vad håller ni på med?
Agent Corrigan, var snäll och uppmana denna person
att sluta kladda ner mina antika katana!
Det är hans fel.
Hans störande energi
saboterar en ömtålig medial undersökning!
Okej. Lugna ner er, båda två.
Mr Hiramatsu vill säkert också få klarhet i det här.
Hans vackra hem har ju förstörts
och han behöver vår hjälp för att få ut på försäkringen.
Jag har nåt!
Glöm det.
Kan jag hjälpa dig?
Du där, se dig för!
Min samling är oersättlig!
Jag förstår hur ni känner det,
men Russell är en av våra bästa agenter
och han kommer att ta väl hand om er samling.
Kan jag få hit en översättare?
Skit också.
Hellboy?
Du är ingen vanlig räv.
Och du är ingen vanlig man.
Jaså inte?
Vad fick dig att tro det?
Har du nån aning om varför jag är här?
Ser jag ut som en filosof?
Trevligt.
Du bär på Stormarnas svärd.
Och det har smakat på demoners blod.
Mer behöver du inte veta just nu.
Visst, det är ju så mycket att ta in på en gång.
Skär dig inte.
Min älskade!
Varför kom du aldrig?
Ursäkta?
Du skickade hit mig
när du stred med de fruktansvärda demonerna.
När stormen bedarrade
visste jag att jag hade räddats undan fars avtal.
Jag gjorde mig redo att ta emot dig
och jag väntade.
Men du kom aldrig.
En gång tyckte jag att jag hörde dig.
Men jag misstog mig.
Far talade om plikt och skam
och död.
Även då tänkte jag
att min älskade skulle komma när som helst och rädda mig.
Varför kom du aldrig?
Jag är ledsen, med du har tagit fel på person.
Du har placerats på en farlig stig.
Skydda svärdet och fortsätt färden österut
mot den stigande solen.
Toppen. Åt vilket håll är öst?
Hungriga människor förlorar sina huvuden...
Ursäkta mig!
Jag känner av något som börjar på S.
Kanske J.
Han försvann bara,
rakt framför näsan på mig.
- Paraplyet oroar mig verkligen. - Håll mun.
Säg att ni kan se honom på satellitbilden.
Vi skannar fortfarande. Ett ögonblick.
- Varför dröjer det så? - Agent Sherman.
Vi gör så gott vi kan.
Se till att få igång skräpet innan jag smälter ner det.
Jag klarar av smågrejer.
Det fungerar, agent Sherman.
Men hans spårningsinstrument finns inte på radarn.
Då finns han inte på planeten.
Har det hänt tidigare?
Det hände en gång i Marrakech.
Jösses. Tror du att nåt liknande har hänt?
- Och Prag. - Bombay, mars 1993.
Istanbul, 1989.
Vad hände i Marrakech?
Hellboy försvann och dök upp åtta veckor senare
i närheten av Glaciar Bay, djupfryst i en isklump.
Ja. Det var han inte så glad över.
Det typiska nykomlingsuttrycket.
Om han kommer undan med köldskada är jag nöjd.
- Han finns inte på vår planet. - Toppen.
Nåt nytt om vår vän professorn?
Hans forskning kring det övernaturligas härkomst
är väldigt ansedd i akademiska kretsar,
men hans undersökning tycks ha lett in honom på vådligt område.
En del av artefakterna kan vara farliga.
Inget allvarligt, men tillräckligt för att orsaka trubbel.
Vänta! Det där måste jag få se.
Jag återkommer, Abe.
Ni behöver de här.
Ni killar kan väl ta en paus?
Vad är det? Kate!
Det är en av de förlorade munkarnas 18 skriftrullar.
Tokugawa beordrade att de skulle brännas,
men då och då stöter man på en.
Och det innebär alltid problem.
Jag visste att det fanns en laddning i rummet.
De ser ut som oskyldiga fabler, men tydligen
döljer prosan mystiska hemligheter och ritualer.
En samuraj stängde in två demoner i sitt svärd.
Åska och Blixt
har i uppdrag att föra sina bröder, drakarna, in i världen.
Enligt mr Hiramatsu är det svärdet som försvann med Hellboy.
Ta emot.
Av vad jag kunde se från säkerhetskamerorna
handlar det om demonisk besatthet.
Om professor Sakai har blivit besatt
så vill han komma åt svärdet för att släppa lös demonerna.
Ställer Sakai frivilligt upp på sånt här?
Bör vi se honom som förbrytare eller offer?
Välj själv.
Han är hur som helst inblandad i Hellboys försvinnande.
Och vi ska hitta honom.
Gamling! Jag struntar i vad du har för problem.
Håll dig borta från mina sopor.
Stick härifrån innan jag lär dig en läxa.
Fan också.
Jag klurar ut det i morgon bitti.
Hellboy.
Vad är det med dig? Jag sov faktiskt.
Här kan du inte sova. Det är för farligt.
- Hurså? - Onda saker i skogen om natten.
Du kan övernatta hos mig.
Visst. Varför inte?
Jag har andra gäster ikväll. De kommer att glädjas åt att se dig.
Jag vill inte vara till besvär.
Inget besvär.
Stort hus, mycket rymligt.
- Vad bra. Den gillade jag. - Jag vill höra mer.
- Titta. - Nån är här.
Vad stor han är.
Bry dig inte om henne. Det är saken som talar.
De är på genomresa, precis som du. Goda människor.
- Mr Lu berättar roliga historier. - Jätteroliga.
Låt inte mig störa.
Du kanske känner till den här.
En bonde träffade en spökkvinna och hon gav honom en gyllene låda.
Hon sa: "Du får aldrig öppna lådan."
Så mannen tog hem den och gömde den för sin hustru.
Men en dag hittade hon den och öppnade locket.
Vad tror du fanns i lådan?
Den var full av människoögon!
I samma stund som hon såg dem
föll bonden död ner på fältet!
Och hustrun blev galen
och levde resten av livet som en vilddjur. Slut på historien.
Vilken lustig historia.
Jag insåg just att jag är väldigt trött.
Roa er ni.
Den här vägen.
Sov gott. Väldigt tryggt.
Ja, säkert.
Helt fläckfritt.
Inte enda droppe blod.
Var tusan är era huvuden?
Han sover nog vid det här laget.
- Ja. - Bra. Jag är utsvulten.
Vilken fin måltid vi fick för ett trasigt svärd.
Men det är stormarnas svärd som innehåller drakarnas bröder.
För det förtjänar vi en festmåltid som han.
Han är borta och han har tagit våra kroppar!
Va? Våra kroppar?
Han har gömt dem.
Hitta honom!
Leta. Han kan inte ha kommit långt.
Ta honom!
Skulle ni äta mig?
Få honom att tala.
Vad har du gjort med våra kroppar?
Tala! Vi slösar tid.
Berätta för oss!
Jag har fått nog av den här skiten.
- Var är de? - Gissa.
Snälla!
Vad har du gjort med våra kroppar?
Förbaskade huvuden.
Jag uppskattar slagträningen, men...
solen är på väg upp.
Var gömde du dem?
Jag slängde dem i sjön.
Ni sökte inte tillräckligt noga.
Var?
Det där måste göra ont.
- Toppen. Läcker taket också? - Det är under kontroll.
Datorerna och belysningen tillhör olika kraftledningsnät.
Den plötsliga stormen kan väl knappast vara en tillfällighet?
Om vi hoppas intensivt nog.
Agent Sherman.
Vi har hittat nåt annat.
Berätta.
Vi mäter tektoniska avvikelser.
De är intensiva lokala jordbävingar, men inte på de vanliga ställena.
Det är osannolikt att de är förknippade med stormen,
men jag ville ända nämna dem.
Fast jag tror inte att det finns nån koppling.
Sån tur har vi aldrig haft.
Det är nog för mycket för Kate att hantera på egen hand.
Vi måste åka till Japan.
För vi tillhör den goda sidan.
Just det.
Du kom i rättan tid.
Jag skulle precis spela en egen komposition.
Lyckliga du.
Ja, det är jag, nu när jag har dig här.
Men du ser trött ut.
En behaglig melodi lättar dina bördor.
Sätt dig här och ha det trivsamt med mig.
Jag tror inte det. Jag måste vidare.
Hör på tonen.
Jag har tillverkat strängarna av mina finaste silkestrådar.
Är det inte vackert?
Då så.
Tråkigt att du inte ville ta del av min musik.
Men en mor måste skaffa mat åt sina barn.
Åt helvete med dig!
Jag har inte tid med det här.
Fy sjutton!
Air Force 916, vi föreslår att ni byter färdväg och återvänder till Honolulu.
Det går inte. Vi har viktiga passagerare som måste till Tokyo.
Kan vi flyga runt?
Nej. Stormen breder ut sig alldeles för snabbt.
Vi ser den, Honolulu.
Klart slut.
Herrejösses! Har ni sett hur stor den är?
Radarn mäter orkanvindar.
- Kan vi flyga över den? - Jag vet inte om det går.
Spänn fast er. Det blir skakigt.
Vi måste byta resebyrå.
Jag är trött på att resa ekonomi.
Det är inte mycket bättre i första klass. Det blir gropigt.
Typiskt.
Herrejäv...
Inte mitt element.
Tack, Abe.
Ingen orsak.
Vi går bort från stranden.
Okej.
Problemet är att det inte finns mycket annat än strand.
Så...
Ska du förvandlas till ett monster och försöka äta mig?
Nej!
Monstret finns i sjön.
Och du matar det.
Han har redan ätit många av mina familjemedlemmar.
Men om jag skriver namnen
på de av oss som återstår på gurkorna,
så tar han grönsakerna och lämnar oss ifred.
I ett år.
Han gillar gurka.
Jag kan rista in ditt namn.
Nej tack, jag...
Vad heter du? Vad heter du?
För sent.
Spill ut hans vatten!
Uppfattat.
Kom igen, paddan. Nu ska du få nåt att tugga på.
Då var du ur leken.
Ställ en fråga.
Du har besegrat den. Den måste besvara dina frågor.
Varför är svärdet så viktigt?
Det innehåller demonerna. Det leder dig hem.
Hur kommer jag hem?
Bryt svärdet och återvänd hem.
Bryt svärdet och frige demonerna.
Hur stoppar jag demonerna?
Hörru!
Skithög.
Varsågod.
Håll honom borta från vatten.
Det här är otroligt.
Vi har åtminstonde skydd från regnet.
- Jag trodde du gillade regn. - Inte det här.
Det känns... fel.
Det där under vattnet, när du gav mig luft...
Det var...
Jag visste inte att du kunde göra så.
Jag visste inte om du skulle funka, men jag har rapat reservluft förut...
Andades jag in dina rapar?
Jag menar...
Tack.
Bra.
Bra att veta.
Det var egentligen ingen rap...
- Sapien. - Skönt att höra din röst.
Vi fick precis in din telemetri. Vad hände?
Planet träffades av blixten.
Piloterna gick förlorade, men agent Sherman och jag mår bra.
Otäckt. Ovädret pågår överallt.
Stormarna är omätbara.
Allt yrkesflyg är inställt.
Okej.
Det finns en amerikansk ubåt i närheten av er.
Vi kan beordra den att hämta upp er.
Har det förekommit fler jordbävningar?
Jag ska kolla.
Ja, mitt i varje storm.
En inträffade i närheten av er.
Kände ni av den?
Vi såg den. Be Manning skicka agenter
som kan kolla efter konstig skit efter jordbävningarna.
Och be dem ta med vapen.
Stora vapen.
Klart slut.
Här. Vadå?
I japansk mytologi
anses räven vara en mytisk varelse.
Japan. Hellboy. Då är den nog här för vår skull.
Kom, då.
Kom, då... räven.
Toppen. Då följer väl vi efter.
Varför verkar den inte våt?
Ja, ja, vi kommer.
En grotta.
Den är i alla fall torr.
Ja. En enda mumie och jag sticker.
Kan du ge oss lite ljus?
- Tack. - Det var inte jag.
Jaså? Då så.
- Ser du räven? - Nån annan.
Kom närmare.
Oroa er inte för er vän.
Han vandrar ödets väg.
Mycket hänger på hans framgång.
Vår vän?
Den röde.
Jag ville inte ta nåt för givet.
Två demoner, stormens söner,
önskar tillträde till denna värld.
De är Åska och Blixt.
Deras andar är redan här.
Stormarna.
Men stormarna är ingenting.
Så snart demonerna vandrar på jorden
kommer de att väcka sina bröder, drakarna.
Och när de vaknar
är människornas tid över.
De håller redan på att vakna.
Barnet!
Var försiktiga!
Trappan är hal! Ha inte bråttom!
Ta er till bussen.
Regnet upphör säkert snart.
Eller så kanske vi åker tillbaka till stan.
Hallå.
- God morgon, svärdsman. - Vi har nåt att berätta.
Var snäll och kom närmare.
Det är en privat angelägenhet.
Svärdet tillhör inte dig.
Du kan väl ge det till oss?
Jag vet inte. Jag gillar det.
Det är en fin souvenir.
Seså.
Det finns andra sätt att minnas en resa på.
Kanske en minnesvärd kväll i charmerande sällskap.
Nej tack. Jag måste vidare.
- Gå inte! - Gå inte!
Om du bryter svärdet får du återvända till dina vänner.
Va?
Prova och se.
Bryt svärdet.
Gör det. Bryt svärdet.
Sen kan vi roa oss tillsammans.
Nej tack, sa jag!
Skit också.
De har evakuerat alla inom åtta kvarter, men den är ostoppbar.
De har inte lyckats i Guatemala heller.
Som tur är finns bara djungel omkring den.
- Hur visste agent Sherman det? - Ingen aning.
Vi kan inte anropa dem på radion, och deras signal försvann för en halvtimme sen.
Er vän vandrar på ställen dit ni inte kan gå.
Ni står inför egna utmaningar.
Draken ni såg har inte vaknat helt.
Ni får inte låta honom gå sina demonbröder till mötes.
Nån idé om hur vi kan göra det?
Hur står Hellboy ut med den här skiten?
Jag har inte mycket tid kvar, och inte tålamod heller.
Jag vill inte höra talas om talande djur,
hungriga huvuden och spindlar!
Du måste sitta här, blunda
och koncentrera dig på att hitta professor Sakai.
Snälla professor Corrigan, jag är ingen fjärrkontroll
som man kan stänga av och på. Mina krafter...
Var finns han?
För nära.
Vad fan är det för ett svar?
Väldigt nära. Otroligt, outhärdligt nära.
- Vi borde ge oss av. - Inte förrän...
Var lugn.
De kallas för tsukumogami, artefaktandar. De är harmlösa.
Bara en övernaturlig sidoeffekt av vad professorn höll på med.
Inte ni.
Det är som att vara med i en tecknad film.
Jaga in dem i en garderob eller nåt.
Vi måste hitta professorn.
Vi kan inte gå förrän du har hämtat mig.
Varför håller du dig på avstånd?
Hon väntar i en evighet tills den ouppklarade affären är avslutad.
Det handlar bara om demonerna. Jag tar hand om dem och alla blir nöjda.
Kanske det.
Nu dröjer det inte länge till.
Alla aktörer är på plats.
Skådespelet kan börja på nytt.
Ta vara på svärdet. Endast den som bär det kan bryta det.
Ja, ja. Jag kan inte bryta svärdet utan att frige demonerna.
Hur kommer jag tillbaka, då?
Stor hjälp.
Väldigt stor.
Som i Zürich?
- Eller i Kamerun? - Tillräckligt stor.
Fan också. Nåt användbart?
Den gillar att äta.
Det brukar inte vara nån hjälp.
Den är ganska slö, förutom i närheten av mat.
Jag vill inte se den vaken.
Den kanske inte vaknar.
Hellboy kanske gör sitt
och vi kan vänta här på vår skjuts.
Kanske.
Har du nån plan? Ifall jag har fel.
Ingen som inte innehåller eld.
Regnet har i alla fall slutat.
Då lockar jag hit den så att du kan sätta igång.
Visst. Ta det lätta jobbet.
Abe?
Ta inga stora risker.
Liz! Spring!
Kallar du det slö?
Då börjas det.
Det här blir bara bättre och bättre.
Så lätt kan det inte vara.
Det funkar inte. Vi borde gömma oss i grottan.
Nej, vi gömmer oss inte.
Ser du nåt?
Han har begett sig till templet.
Den i sägnen.
Det där gjorde väl ont?
Skit också.
Du är i alla fall solid.
Där fick du.
Bara den som bär på svärdet kan bryta det.
Japan. Det klarar jag av.
Du ser hemsk ut.
Jag överlever.
Var är stormarnas svärd?
Det är inte bra.
Fria!
Landet kommer att förmörkas.
Känner du dem?
Våra bröder kallar.
Då ska vi väcka dem
och göra slut på denna ynkliga människovärld!
Knappast, din apskit.
Nu är jag förbannad.
Vi fruktade bara ett vapen.
Och det har du förstört!
Din korkade, fula apdemon.
Jag, ful?
Kom och ta mig!
Han börjar se ut att må bättre.
Jag känner dig.
Katherine.
Hon med trollen.
Sakai-san, hör på.
Hur är det med dig?
Du har varit besatt.
Ursäkta?
Stort misstag.
Gå och hämta den.
Ligg inte under trädet!
Det är sunt förnuft.
Visst gör det ont?
Vi lär behöva en ny definition av...
småjobb.
Det funkade.
Jag gissar att Hellboy är tillbaka.
Sådär ja.
Vad tusan är det?
Jag känner mig så...
Skådespelet har börjat.
Efter att samurajen stängde in demonerna i svärdet
återvände han aldrig till daimyons dotter.
Han räddade henne inte.
Ouppklarade affärer.
Min älskade!
Jag har ju sagt att det inte är jag...
Nu kan du lägga av.
Använd huvudet. Förlåt dem,
annars måste vi göra om allt det här igen
och du kommer aldrig att vinna.
Jag tänker ta en huvudvärkstablett och äta frukost.
Vem följer med?