1944 tillkallades en demon till jorden för att utkämpa ett krig.
Men helvetets barn blev räddat av goda män som lärde honom heder-
- godhet och förståelse för rätt.
Forskarna som samlades upp runt pojken blev byrån för-
- "det paranormala forskningscentrat". En internationell organisation-
- som försvarar världen mot övernaturliga hot.
Det finns saker som slår till om natten. Och det är de som slår tillbaka!
Översatt av: SSG - SweSUB Group © Incubator
www.SweSUB.nu De hjältemodiga texterna.
- Mår du bra? - Vatten är ju inte mitt element direkt.
Vi måste vara någonstans under tempelkomplexet.
Så soldyrkarna tvingar ner fladdermösskillarna i underjorden?
Det verkar så.
- Är du redo? - Visst. Jag kan knappt bärga mig.
Slime.
Känner du vinddrag?
Ja... Och något dött. Något väldigt dött.
Nu vet vi ju vad som hände med agent Hamilton.
Då är mysteriet löst förmodar jag. Kände du honom?
Nej, men jag har förstått att han har en familj. Vi borde...
- Sött. - Vad tror du att vi letar efter?
Det hoppas jag verkligen inte.
Var är Hellboy?
Fan också.
- Det borde inte vara så svårt. - Ja, eller hur...
Visst! Vi kan göra som du vill!
Liz! Det här funkar inte.
- Vi kan klara av det här. Okej. - Liz!
Håll tillbaka det, Liz. Håll tillbaka det.
Liz... Liz!
Det är bara jag tjejen. Det gjorde du bra. Det är över nu.
Så... Vad missade jag?
Vacker.
Så vacker.
Det är något som har hänt. Drakarnas bröder.
Åska och blixten, de tog ut sin hemska vrede på landet.
De slog sönder dem med sina hemska vapen.
Krigshammaren av åska, fick berg att falla sönder.
Och skogen skakade av rädsla.
Hans broder "blixten" skickade ut vit eld från sitt spjut-
- som fick jorden att skälva, och kokade havet.
Damyo var hjälplös inför dessa monster.
För att rädda sitt land, offrade han det som var mest värdefullt för honom.
Hans dotter. En ömtålig blomma-
- lika blek som månen, och lika vacker som stjärnorna.
Men Damyo hade en modig samuraj i sin stab-
- som älskade dottern...
När han fick reda på Damyos skulle offra flickan-
- skickade samurajen iväg henne till ett tempel, djupt inne i skogen-
- där hon skulle hålla sig gömd ifrån monstren.
Så när demonerna kom för att hämta sitt byte-
- så var det inte den vackra dottern som var där, utan en samuraj-
- som var redo att försvara sin kärlek.
Åskan och blixten delade på himlen med sin vrede.
Regnet föll som dolkar på samurajen.
Men han gav inte vika.
Det verkar som att det inte gick att stoppa demonerna.
De skulle förgöra samurajen.
Men samurajen såg inskriptionerna av de förtrollade orden.
Samurajen attackerade stormdemonerna med sin klinga.
Dess magi fångade in dem i hans klinga för evigt.
Monstren var nu borta. Men Damyo var arg över samurajens-
- trick... Hans löfte till demonerna var brutet.
Uppgörelsens heder spelade ingen roll. Damyo hade gett sitt ord-
- och samurajen... Hade brutit den.
Samurajen gav sig av mot kärleken i templet, för att aldrig återvända.
Respektlösheten mot Damyo gick inte att få ogjord...
...det kunde bara bli: vedergällning.
Damyo bad till Gudarna för att lätta på sin skam...
...och Gudarna svarade...
Professor Sakai.
- Vila lite, så ska jag ordna lite te. - Tack så mycket.
Jag kan vara dåraktig ibland. Jag tappar bort mig i mitt arbete.
- Det är sent, jag kan återkomma... - Struntprat, professorn.
Du är här och det är även mina svärd. Ni akademiker.
Ni drar styrka av era studier om artefakter.
Jag är säker på att jag har ett svärd som intresserar dig här.
Jag höll precis på att polera det. En sen 1500-tals klinga-
- som jag tror ägdes av Mosashi Miamoto.
Snälla, professor Sakai, det blir fingeravtryck.
Ursäkta för turbulensen, men det ser ut som att det är en storm på väg.
Vi ska nog vara vid byrån om ungefär 20 minuter.
- Hej där, tjejen. Hur är läget? - Bra, för att vara en gående napalm.
- Du räddade våra liv, Liz. - Jag satte ju eld på er-
- för att inte nämna några andra också. Ursäkta för brännskadorna.
Det är knappt en solbränna.
Det var ju mumier. Och de försökte att döda dig.
Det finns ingen fördel med att ge de odöda något utrymme.
- Du gjorde vad du var tvungen att göra. - Jag förlorade kontrollen.
Hade du inte stoppat mig så hade jag nog smält stället, och ni två med.
Jag klarar av småsaker bra men... När jag försöker med något stort...
Herregud, byrån borde låsa in mig.
Det är jag som är det riktiga monstret.
- Okej. Jag fattar. - Nej, nej...
...du är ju monstret. Jag och Abe vi...
...du har ju tur att vi låter dig synas med oss.
- Det är sant. Du hämmar vår stil. - Världen behöver det vi kan-
- det gör oss till de goda. Det räcker för mig.
Katie, vad kul att se dig! Jag skulle vilja krama dig, men...
...jag har äcklig saliv på mig.
- Tack för din återhållsamhet. - Jag trodde du var i Prag?
Allt är klar där. Vi upptäckte att vargarna egentligen var Wolts hundar-
- de flygande hunsmännen. Och det visade sig att de inte alls var vargar-
- utan omvandlade spöken av vikingar...
Det finns ingenting i litteraturen om det. Jag bara måste börja skriva om det.
- Det låter ju fantastiskt, Kate. - Jag bara måste få läsa det...
- Förlåt mig. Mår du bra? - Javisst.
Jag var tvungen att flambera några mumier, men du vet de levande döda-
- de kan ju inte tacka nej till en fest.
Vi får prata när vi återvänder. Ytterligare ett uppdrag.
Det verkar som att volkorexperten tycker att agenterna är oersättliga.
Ta hand om dig.
Det var ju synd. Själv ska jag ta en tvåtimmars dusch-
- och en solning, ta hand om dig.
Förlåt mig. Order. Du kommer med mig, kom igen...
...vi ska till Japan.
Tisdag 11:30, japansk tid. Specialagent Russel Thorn.
Förutsägelser och paranormala vistelser...
Ja, något är... - Akta dig för paraplyet, det verkar vänligt men det är det inte.
Och jag kände att det var ett plötsligt energiutsläpp här.
- Ett kraftfullt sådant! - Du är duktig.
Jag har jobbat med spökjägare förut, men-
- du är verkligen någonting. Och jag trodde att det var dålig smak.
- Jag hatar spökjägare. - Jag vet, men vi måste använda dem.
- Kom igen. Ibland hjälper de till. - Ja, men det är alltid för lite-
- och alltid försent. - Ursäkta mig.
Den här skivan från mina övervaknings- kameror är ett bättre vittne än mig.
- Där är Sukaisan i alla fall. - Känner du honom?
Ja. Professor Metsojasi Sakai. Jag mötte honom på konferensen i Ipswich-
- när jag levererade en tidning. En tolkning av olika väsen.
Herregud, Kate. Jag känner mig hemsk som lurar iväg dig från din spännande-
- karriär med att lusläsa gamla manuskript. Jag menar...-
- ... du brukade forska på troll.
Det är lugnt, för nu får jag chansen att jobba med ett.
De två senaste dagarna har en assistent haft hand om hans lektioner.
- Vad är det? - Här. Jag ska pausa.
- Okej, det där är aldrig bra. - Rör mig inte!
Släpp den! Släpp! Släpp! Det är min!
Vad håller du på med, Russel?
Agent Corr igen... Instruera den här personen-
-att sluta pilla med sina smutsiga fingrar på mina artefakter.
Det är han Kate. Han hindrar en mästare i sitt jobb!
Lugna ner er.
Jag är säker på att Hiromatso också vill gå till botten med det här.
Det är faktiskt hans hem som har blivit förstört, och han behöver-
- vår hjälp med försäkringen.
Jag har något.
Det var inget förresten.
Kan jag göra någonting för dig?
Du där! Se upp! Det går inte att ersätta min samling.
Jag förstår din situation Hiramato men Russel är en av våra bästa agenter-
- och han kommer att ta väl hand om din samling.
Skulle jag kunna få hit en översättare?
Hellboy?
- Du är ingen vanlig räv. - Och du är ingen vanlig man.
Jaså? Vad var det som avslöjade det?
- Har du någon idé om vad jag gör här? - Ser jag ut som en filosof?
Du bär på Stormarnas svärd. Och det har smakat på demonernas blod.
Det är allt du behöver veta. För stunden
Javisst... för det var ju mycket att komma ihåg på en gång.
Se upp så du inte skär dig.
Min älskade... Varför kom du aldrig?
- Ursäkta mig? - Du skickade hit mig medan-
- du mötte de hemska demonerna.
Och när stormarna tog slut. Visste jag att jag hade blivit räddad-
- från min faders förpliktelse. Jag gjorde klart för att ta emot dig.
Och jag väntade... Men...du dök aldrig upp.
En gång trodde jag att jag hörde dig.
Men...jag misstog mig.
Min far pratade om plikt, skam och död.
Men även då så tänkte jag, att min älskade skulle anlända.
Att han skulle rädda mig.
Varför kom du aldrig?
Jag är ledsen, men du har tagit fel på person.
Du har blivit placerad på en farlig väg.
Skydda svärdet och fortsätt öster ut mot den stigande solen.
Underbart... Vilket håll är öster?
Hungriga människor förlorar sina huvuden, jag... Ursäkta mig!
Jag känner någonting som börjar med ett "s".
Han försvann! Bokstavligen, rakt framför mig.
- Jag är verkligen orolig för paraplyet. - Tyst, Russel! - Säg att du har honom-
- på satellitskärmen? - De skannar fortfarande, ett ögonblick.
- Vad är det som tar sån tid? - Vi gör så gott vi kan.
Få det att funka innan jag smälter det!
- Liz... - Jag klarar av att göra det lilla.
Det fungerar, agent Sherman. Det är bara det att spårningssignalen är...-
- ...inte med på kartan.
- Så han inte på planeten. - Har det här hänt förut?
- Jo, det var ju den där Merikash-saken. - Tror du att det är något liknande?
- Prag då? - Mars, 1933 i Bombay.
- 1989 i Istanbul. - Och Merikash?
Hellboy försvann i åtta veckor och dök upp nära Glacier Bay.
Nedfrusen i ett block av is.
Ja...det var han inte så nöjd med.
- Du gjorde precis nybörjaruttrycket. - Om han klarar sig ur det här utan-
- att bli en isklump så blir jag glad. -Han är inte på planeten, Kate.
Något nytt hos din vän?
Hans studier om ursprunget av det övernaturliga är högt respekterat-
- i de akademiska kretsarna. Men forskningen har lett honom till-
- farliga områden. Vissa av de här föremålen kan vara farliga.
Inget allvarligt men tillräckligt för att han ska få problem.
Vänta! Jag måste se det där. - Jag återkommer Abe.
Frun, du behöver de här.
- Frun... - Varför tar ni inte rast, grabbar?
- Vad är det? Kate? - En av de 18 förlorade skriftrullarna.
Tokogawa gav order om att bränna dem, men då och då så springer man på en.
- Det är alltid dåligt, alltid problem. - Jag visste att det var något fel här.
Det ser ut som oskyldiga sagor. Men hemligheter och ritualer är gömda i dem.
Här! En samuraj fängslar två demoner i hans svärd. Åskan och blixten-
- är tvungna att få hit sina bröder "drakarna" till den här världen.
Enligt Hiromatso så var det svärdet som försvann med Hellboy.
Här.
Vad jag såg av övervakningskamerorna så pratar vi om "demonisk besatthet".
Om professor Sakai har blivit besatt. Gav han sig av efter svärdet-
- för att frigöra demonerna. - Är Sakai värd för de här sakerna-
- frivilligt? Jag menar, ska vi betrakta honom som boven eller som offret?
Välj som du vill. I vilket fall så har det samband med Hellboys försvinnande.
Och vi ska leta reda på honom.
Jag vet inte vad du har för problem men håll dig borta från mina sopor.
Stick härifrån, innan jag läxar upp dig.
Jag får fundera ut det imorgon bitti.
Vad är problemet? Jag sov ju.
Du kan inte sova här. Det är för farligt.
- Varför då? - Det finns onda saker här om nätterna.
Följ med mig och stanna hos mig.
Visst. Varför inte.
Jag har andra gäster ikväll. De kommer att bli glada över att träffa dig.
- Jag vill inte vara ivägen. - Nej då. Stort hus och många rum.
- Någon är här. - Han var en stor en.
Bry dig inte om henne. Det är spriten som pratar.
Det är resande, precis som dig. Bra människor.
Mr Lo här, han berättar väldigt roliga historier.
- Låt inte mig störa. - Du kanske känner till den här?
En bonde träffade en spökkvinna och hon gav honom en guldask.
Hon sa: " Du får aldrig öppna den här asken". Så den här killen-
- tog hem den och gömde den för sin fru. En dag så hittade hon den-
- och tittade i den. Vad tror ni fanns i asken?
Den var full av människoögon.
Vid det ögonblicket hon såg dem, stöp bonden ner död på sitt fält.
Frun blev galen och levde resten av sitt liv som ett djur.
Slut.
Det var en rolig historia det. Jag insåg just att jag är väldigt trött.
Ni får ha så roligt.
Den här vägen.
Sov gott och säkert.
Ja... Det slår jag vad om.
Soprent. Inget spår av blod någonstans.
Var är era huvuden?
Han måste sova vid det här laget.
- Ja. - Jag svälter ihjäl.
- En god måltid, för ett trasigt svärd. - Men det är Stormens svärd-
- som håller drakbröderna tillfånga. För det förtjänar vi en festmåltid.
Han är borta och han har tagit våra kroppar.
- Han har gömt dem. - Leta reda på honom!
Titta runt omkring, han kan inte ha kommit långt.
Ta honom!
Skulle ni äta upp mig?
- Få honom att prata! - Vad har du gjort med våra kroppar?
- Vi ödslar tid. - Berätta för oss!
Jag har fått nog av den här skiten!
- Vad har du gjort med kropparna? - Jäkla huvuden.
Jag uppskattar slagträningen, men...
Solen är på väg upp.
- Var gömde du dem? - Jag sänkte dem i sjön.
- Ni letade inte tillräckligt. - Var?
Jag slår vad om att det där gör ont.
Underbart! Taket läcker väl också.
Datorsystemets skanner är på ett annat system.
Vi kan väl inte tro att de här stormarna kommer av en ren slump.
- Kanske om vi önskar riktigt mycket. - Sherman. Vi har något annat.
- Låt oss höra. - Vi får in Tectonics anomolies, det är-
- begränsade jordbävningar. Intensiva, men inte med på någon känd skala.
Jag ser inget samband med stormen men jag tänkte att jag skulle nämna dem.
- Jag tror inte att de hör ihop. - Sån tur har vi väl aldrig haft.
När Hellboy är borta så kan Kate ligga riktigt illa till.
- Vi måste åka till Japan. - För det är vi som är de goda.
Du kom i rätt tid. Jag skulle precis spela en av mina egen kompositioner.
Vilken tur du har då.
Det har jag, nu när du är här. Men du ser trött ut.
En behaglig låt kommer att lätta på dina bördor. Sätt dig så ska vi-
- ha lite trevligt.
Jag skulle inte tro det. Jag har någonstans som jag måste gå till.
Lyssna på tonen från den här koton. Jag har gjort strängarna-
- från mitt bästa siden.
Är det inte vackert?
Jag är ledsen att jag inte kunde dela min musik med dig.
En mor måste mata sina barn.
Jag har inte tid för det här.
Flygplan 9-16 föreslår att du vänder, och återvänder till Honolulu.
Det kan vi inte göra. Vi har ett par tungviktare som måste till Tokyo.
- Kan vi åka runt? - Nej, stormen sprider sig för fort.
- Vi ser den Honolulu. - Heliga...se hur stor den är.
- Radaren plockar upp orkanvindar. - Kan vi åka över den?
Jag vet inte om vi kan flyga så högt.
Spänn fast er, det kommer att bli guppigt.
Vi behöver en ny reseagent. Jag är trött på andra klass.
Det är inte mycket bättre i första klass. Det kommer att bli guppigt.
Det var ingen överraskning.
Det är inte mitt element.
- Tack, Abe. - Ingen orsak.
- Vi går ifrån stranden. - Visst.
Problemet är att det finns mer strand än något annat.
Ska du förvandla dig till ett monster och försöka äta upp mig?
Nej, nej! Monstret är i sjön.
Och du matar den?
Han har redan slukat många i min familj.
Men... Om jag skriver namnen på de som är kvar-
- på de här gurkorna så tar Kappa dem istället, och lämnar oss ifred...
... i ett år.
Han gillar verkligen gurkor.
- Jag skulle kunna skära en åt dig. - Nej tack, jag...
Vad heter du? Försent.
Få bort honom från vattnet!
Kom hit din sköldpadda, jag ska ge dig något att tugga på.
- Det tog hand om dig. - Fråga den en fråga.
Du har besegrat den så den måste svara på dina frågor.
Varför är det här svärdet så viktigt?
Det håller demonerna tillfånga. Det är din väg hem.
- Hur kommer jag hem då? - Förstör svärdet och återvänd hem.
Förstör svärdet och frigör demonerna.
Hur kan jag stoppa demonerna?
Här har du... Se till att han inte kommer i närheten av vatten.
- Kan du tro det här? - Vi slipper i alla fall regnet.
- Jag trodde att du gillade regn. - Inte det här, det känns...fel.
Under vattnet... När du gav mig den där luftsaken...
...det var...
- Jag visste inte att du kunde göra så. - Jag var inte heller säker på det.
- Men jag har ju rapat förut, så... - Andades jag in dina rapar?
Jag menar... Tack.
- Det kan ju vara bra att veta. - Det var faktiskt ingen rap.
Skönt att höra er, vi plockade precis upp er signal. Vad har hänt?
Vi träffades av blixten och vi förlorade piloterna. Men vi mår bra.
Det sker överallt. Det är jättelika stormar.
All flygtrafik är avstängd.
Okej... Det finns en ubåt i närheten av er.
De kan plocka upp er.
- Har det varit mera jordbävningar? - Jag ska se efter.
Ja... Vid varje kärna i stormarna. Och det var en nära er, kände ni av den?
Vi såg den. Säg till Manning att skicka agenter för att kolla upp-
- jordbävningsområdena. Se till att de tar med sig vapen.
Kraftiga sådana. Klart slut.
Här... Vad är det?
I den japansk mytologin anses räven vara en mystisk varelse.
Japan... Hellboy... Då förmodar jag att den är här för vår skull.
Kom hit...
- Underbart... Vi följer väl efter då. - Varför ser den inte blöt ut?
Ja, ja... Vi kommer.
- Det är en grotta. - Den är ju i alla fall torr.
- Ja, ser jag en mumie så drar jag. - Kan du fixa lite ljus åt oss?
- Tack. - Det där var inte jag.
Struntsamma.
- Kan du se räven? - Jag ser någon annan.
Kom närmre.
Ni behöver inte oroa er för er vän. Han går längs ödets väg.
- Mycket beror på hans framgång. - Vår vän?
- Den röda. - Jag ville inte anta någonting.
Två demoner, stormens söner. Söker en port till den här världen.
De är "Åskan" och "Blixten". Men deras andar har redan kommit hit.
- Stormarna... - De är ingenting!
När de väl är på jorden kommer demonerna att väcka sina bröder...
...drakarna.
Och när de vaknar upp, så är det människans undergång...
...det har redan börjat.
Mitt barn!
Var försiktiga, trappan är hal. Ta det lugnt och gå mot bussen.
Regnet ska nog passera snart.
Eller... Så åker vi tillbaka till stan.
- God morgon, svärdbärare. - Vi har något att berätta för dig.
Snälla, kom närmare.
Det är en privat angelägenhet. Det där svärdet tillhör inte dig.
- Varför ger du det inte till oss? - Jag vet inte riktigt...
...det är en bra souvenir.
Kom nu, det finns andra sätt att komma ihåg en resa på.
- En kväll med trevligt sällskap kanske? - Nej, tack. Jag har annat att göra.
Nej, gå inte. Om du förstör svärdet så får du återvända till dina vänner.
Va?
- Pröva, så får du se. - Förstör svärdet!
- Kom igen, förstör det. - Så kan vi ha lite roligt senare.
Jag sa, nej tack!
De har evakuerat alla vid kyrkan. Det går inte att stoppa den där saken.
De har det ingen tur på ön heller.
- Som tur är så är det bara djungel där. - Hur visste agent Sherman det?
Jag har ingen aning. Och vi kan inte kontakta dem. Vi förlorade signalen-
- för en halvtimma sen.
Er vän vandrar genom ett land där ni inte kan vandra.
Ni har era egna utmaningar att ta itu med.
Draken ni har sett är inte helt vaken. Ni måste se till så att han inte-
- förenas med sina demonbröder.
Har du någon aning om hur vi kan lyckas med det?
Varför måste jag stå ut med det här?
Tiden börjar att sina för mig. Och även tålamodet.
Jag vill inte höra talas om djur eller hungriga huvuden. Eller spindlar!
Du ska bara sitta där och koncentrera dig på att hitta professor Sakai!
Snälla Corrigan, jag är ingen TV-kontroll som du bara kan stänga av och på.
- Mina krafter är... - Var är han?
För nära.
- Vad är det för svar? - Väldigt nära. Riktigt nära!
- Vi borde... - Inte förrän du hittar...
Lugna ner dig. De kallas Suku Mogami. Andar av artefakter, de är ofarliga.
Bara övernaturliga saker som professorn har hållit på med.
Inte du.
Det är ju som att vara med i en tecknad film. - God dag.
Jaga in de här sakerna i garderoben eller någonting.
Vi måste hitta professorn.
Vi kan inte ge oss av innan du kommer för att hämta mig.
- Varför är du inte här? - Hon kommer att vänta i all evighet-
- tills den ofullbordade uppgiften är avgjord.
Allt handlar ju om demonerna. Jag tar hand om dem så kan alla komma hem.
Kanske det.
Det dröjer inte länge nu.
Alla aktörer är här. Dramat kommer att utspela sig igen.
Ta hand om svärdet. Bara svärdbäraren kan ha sönder det.
Ja, ja... Man kan inte förstöra svärdet utan att frigöra demonerna.
Så... Hur kommer jag tillbaka? Det var ju till stor hjälp.
- Väldigt stor! - Bara stor eller gigantisk?
- Stor nog. - Fan! Finns det något vi kan använda?
- Han gillar att äta. - Det hjälper ju knappast till.
Den är väldigt slö förutom när det gäller mat. Jag vill inte se den vaken.
Den kanske inte kommer att vakna. Hellboy kanske gör det han måste.
Vi kanske bara behöver vänta här på att bli upphämtade.
- Har du någon plan? Ifall jag har fel. - Inte någon som inte involverar eld.
Det har i alla fall slutat att regna.
Då ska jag bara lura hit den, så du kan sätta igång med att arbeta.
Ta den lätta biten du. Abe! Ta inga risker nu.
Spring, Liz!!
Kallar du det slött?
Då var det dags...
Det här blir ju bara bättre och bättre.
Inte en chans att det var så lätt.
- Det funkar inte. Vi borde gömma oss. - Nej! Vi ska inte gömma oss.
Ser du någonting?
Han har begett sig till templet. Det från sagan.
Det där kunde ni känna, va?
Du är ju åtminstone rejäl.
Rätt åt dig.
Bara svärdbäraren kan förstöra det.
Hellboy!
- Japan. Det kan jag fixa. - Du ser hemsk ut.
Jag överlever.
Var är Stormarnas svärd?
Det där är inte bra.
Kan du känna dem? Våra bröder kallar.
Då ska vi väcka dem så vi kan få ett slut på människans ynka värld.
Tänk en gång till, dumhuvud. För nu... Är jag förbannad!
- Vi fruktade bara ett vapen. - Och du förstörde det.
Din dumma fula apdemon.
Skulle jag vara ful?!
Ta för dig då!
Han börjar att se bättre ut.
Jag känner igen er. Det var ni som forskade på trollen.
- Sukaisan, lyssna. - Hur har ni haft det?
- Lyssna på mig, du har blivit besatt. - Ursäkta?
Det var ett stort misstag.
Gå och hämta den du.
Stå inte under trädet!
Det är ju vanligt förnuft.
Visst gör det ont?
Vi skulle nog behöva en ny definition av "småsaker".
Det funkade.
Jag har en känsla av att Hellboy har återvänt.
Såja.
- Vad fan är det där? - Jag känner mig så...
Dramat har startat.
När samurajen hade fångat in demonerna i sitt svärd-
- så återvända han aldrig till Damyos dotter.
Han var inte där för att rädda henne...
...ofullbordat arbete.
Kate!
- Min älskade. - Hör du inte? Du har tagit fel på...
Du kan få ett slut på det här nu. Tänk efter lite.
Du måste bara förlåta dem, annars får du göra om allt en gång till...
...och du kommer aldrig att vinna.
Nu ska jag ordna lite huvudvärkstabletter och frukost.
Vilka ska med?
Översatt av: SSG - SweSUB Group © Incubator
www.SweSUB.nu De hjältemodiga texterna.