Mr Snuffles, hvad har du at sige til dit forsvar?
Du er så dum.
Der er du jo.
Selvfølgelig er vi bedste venner for evigt og evigt.
Jeg vil altid være sand.
-Hvem taler du med, prinsesse? -Bare mine dukker, mor.
Læg dig til at sove, skat. Det er en stor dag i morgen.
Det gik jo fint.
-Er du okay? -Ja, det er jeg.
Hvad sagde Hodges? Nogen problemer med bodelingen?
Nej, alt er på plads. Det er signeret og pakket med en roset.
Det var dumt sagt af mig, skat.
Hvor vil du hen? Vi tager, hvorhen du vil.
Hjem, jeg vil hjem.
Claire Mason SKØDE
Miss Mason, nogle elever vil sige farvel.
Farvel, vi elsker dig. Farvel, miss Mason.
Så er vi her, skat.
-Vågn op, sovetryne. -Du ved, hvor træt bilkørsel gør mig.
Er du glad for at være hjemme?
Ja, på en måde.
Kom nu ind.
Vi må tænde lidt lys hernede.
Sådan...
Vi bliver nødt til at købe flere pærer.
-Hvad er der bag dør nr. 1? -Vi tjekker lige køkken og badeværelse.
Ellers må vi tage på hotel. Jeg vil have et brusebad.
Det skal du få.
Et rum klaret. Nu skal damen have et bad.
Jeg kan ikke fatte, at det her er dig.
Sikke et stort hår. Hvorfor har du ikke vist mig det billede?
-Det er ikke mig. -Hvad?
Det er hende. Det er Claire.
Hende? Der er mange billeder, hva'?
Alle sammen af hende. Sådan var det altid.
I kunne være søstre.
Jeg er enebarn.
-Te med ekstra honning. -Tak.
-Du ser på en supermodel, ser jeg. -Det troede hun vist selv.
-Du har aldrig talt så meget om hende. -Det er der en grund til.
-Vil du tale om det? -Hun gik kun op i sine egne ønsker.
Ikke hvad jeg ville. Hun var umulig at være sammen med.
Det lyder som alle mødre.
Min mor gav mig skyldfølelse og sagde, at jeg burde få børn.
Hun sendte konserves og kål.
Hun ville være sammen med dig. Jeg måtte få mig en fantasiven.
-Er det sandt? -Ja, hun hed Bethany.
Havde du ingen skolekammerater?
Jeg blev undervist hjemme. At lege med andre passede ikke til en lille dame.
-Min mor virker jo helt ideel. -Husker du ikke sidste thanksgiving?
Ja, hendes mobil ringede, og ringetonen var knivscenen fra "Psycho".
-Vi må tale om vores beslutning. -Nej.
-Jo, det må vi. Jeg elsker dig. -Jeg elsker dig, Aaron.
Det er ikke det, der er spøgsmålet.
Vi må tage en ting ad gangen.
Nu drejer det sig om huset, så lad os tale om det.
Ja, og det er en vigtig ting. Det har vi jo talt om.
-Vi var enige, inden vi flyttede hertil. -Det er anderledes nu.
-Hvordan? Det er bedre. -For dig, måske.
-For mig er huset... -Det er det største løft, vi har fået.
Det føles forkert at være her.
Så fremmed. Som om jeg går gennem en andens minder-
-og jeg vil ikke have, at de bliver mine.
Det er jeg ked af, skat. Virkelig.
Men faktum er, at huset er gammelt.
Det kræver meget arbejde, før vi kan sælge det til en god pris.
Men for os er det uvurderligt. Som om vi har vundet i lotteriet.
Vinder man i lotteriet, henter man præmien. Man flytter ikke til 7-eleven.
Gå ikke uden at afslutte diskussionen.
Jeg har forladt job og venner for at tage hertil med dig.
Jeg tror, du undgår emnet.
Det her er et trygt sted. Her skal vi kun være ærlige over for os selv.
Ingen er perfekt i denne verden- så lad os tale om monsteret i lokalet.
Vil du have et barn med Aaron?
Ja, men ikke lige nu.
Skyldes det, at barnet var dødfødt sidste gang?
Nej, er skyldes, at jeg ikke vil have et barn i dette hus.
-Hvorfor ikke? -Jeg vil ikke blive som min mor.
Ville du blive det, hvis du fik et barn her? Det lyder helt tosset.
-Sig ikke sådan. -Jeg siger ikke, at du er tosset.
-Det er tankeprocessen... -De er det samme.
Det er godt, at du er vred, Claire. Nu skal vi tale om hvorfor.
Jeg skar mig i begge håndled, da mit barn var dødfødt.
Jeg var fuld af smerte, angst og hormoner.
Og jeg lod det gå ud over mig selv.
Jeg må finde mig tilrette med, at det er en del af mig.
Det er derfor, at jeg ikke vil have børn i dette hus.
Godt. Lad os finde ud af hvorfor.
Hvad tror du, der kunne ske?
Claire?
Skat?
-Undskyld. -Det er ikke din skyld, Aaron.
Vrede er ikke altid dårligt. Det kan være et fremskridt.
-Virkelig? -Bestemt. Vreden forsvinder.
Og bagefter er den et godt grundlag for overvejelse.
-Bare vær tålmodig. -Okay.
Okay, tak.
Hun værdsatte altid skønhed og status over alt andet.
-Var det her din mors? -Nej, det var mine.
-Hvad var fik du dem for? -Skønhedskonkurrencer.
Skønhedskonkurrencer? Hvorfor har du aldrig fortalt mig om det?
Jeg var med i dem, da jeg var lille.
Det er jo ondt.
At få en lille pige til at lade sig bedømme af fremmede.
Det var det eneste, min mor gik op i.
-Det gør mig ondt, skat. -Sådan er det.
Det her er mit liv.
Hun har vundet hver gang, og hun er kun lige begyndt.
-Sikke en fantastisk samling. -Hun er min perfekte pige.
-Lav en piruet. -Meget imponerende.
Tak, miss Freedam. Jeg gør også gymnastik.
-En glæde at møde Dem, miss Freedman. -I lige måde, min ven.
Hun ville være perfekt på plakaten til årets konkurrence.
Hun er en juvel. Jeg skal se, hvad jeg kan gøre.
Du kan vist gøre mere end det.
-Det kan jeg ikke tage imod. -Selvfølgelig kan du det.
Det er hendes liv. Det er alt, hun har.
Glimrende. Te?
Vi kan effektivisere arbejdet og få selskabet til at fungere nu.
-En potentiel kunde? -En potentiel storkunde.
-Det er jo fantastisk. -Jeg sagde jo, at det flasker sig.
-Jeg er glad på dine vegne. -På vores. Det her kan blive stort.
Jeg er snart tilbage. Og tænk over det.
Lær det nu.
Gary har været her i fem år uden at få sådan et tilbud.
Han ser ud og taler som mr Magoo, men han er inde.
Han er om bord. Deres infrastruktur er en dinosaur.
Deres båndbredde er en joke, og deres hardware er antik.
Men der har lige været et stort salg, og gæt, hvem køberen var.
Kom med et gæt.
Hvilken er din fortrukne søgemotor?
-Goo... -Ja, nemlig. Men sig ingenting.
De aflytter måske huset. Nej, jeg laver sjov.
Men vi kan ikke tale om foreløbig.
Det her er en reboot af hele stedet, og de vil have, at jeg står for det.
Jeg forstår, hvad din mor følte, da hun vandt Miss Applepie.
-Apple Festival. -Ja, men min krone er af fiberkabel.
Det er økonomisk stabilitet. Du behøver slet ikke arbejde.
Du kan blive en mor, der går hjemme.
Du kan også gå til træning og passe på dig selv.
Du kan passe på din krop og være i form, du ved.
Du kan være fin og moden, som en lille æbledukke.
Nej, nej, nej!
Nej, få dem væk!
-De æder mig. -Hvad ser du på?
Der er intet her, skat.
Der er kun os her. Der sker ikke noget.
Her er kun dig og mig.
Vil du ligge ned lidt?
Okay. Skal jeg kommer med te?
Okay... Der sker ikke noget.
-Undskyld, jeg ved ikke... -Det er i orden.
Jeg er meget stolt af dig.
Du arbejder meget hårdt. De er heldige af have dig.
Tak, skat.
Sørg for at bruge rougen.
En prinsesse skal altid have perfekt rosa kinder.
Forsigtig, barn. Du skal ikke ligne en luder.
-Vask det af og gør det om. -Ja, mor.
Igen!
Claire, er du okay?
Ja.
Jeg... har det fint. Jeg så bare på noget.
Når bare du har det godt. Jeg er meget bekymret for dig.
Tak. Det er...
Jeg ved det ikke.
Det forstod jeg.
-Så det er altså dit gamle værelse? -Ja.
Var du lille, lige indtil vi mødte hinanden?
Jeg ved det godt. Det er underligt.
-Hvor gammel var du, da du flyttede? -17.
Jeg var 17, før jeg gjorde oprør mod hende og flyttede.
Jeg kan ikke se, at du legede med dukker og bamser, da du var 17.
Jeg ser dig mere som en sexbombe.
En flot pige med en fræk holdning. Du ved...
Ja, sådan var jeg.
Så det var ikke dig, der efterlod værelset som et museum?
Nej, det var mørkt og rodet ...og fuldt af plakater.
Det her ser ud som et frosset billede af Claire i folkeskolen.
Det er lidt uhyggeligt.
Det her må have været pakket væk, længe inden jeg flyttede.
I mr Snuffles her gemte jeg mit græs i gymnasiet.
-Det er uhyggeligt. -Jeg har lavet te.
Vil du have noget?
Kammille med masser af honning.
-Jeg er ked af, at det tager på dig. -Jeg vidste ikke, at det ville...
...påvirke os på denne måde.
-Det ved jeg, skat. -Ja, og det elsker jeg dig for.
Jeg elsker dig. Jeg ønsker kun, at du skal være lykkelig. Hvad det end er.
Tak.
Har du overvejet at tage medicin igen?
Dr. Brown er meget bedre end den gamle kvaksalver.
-Han er ung og hip. -Er han?
Nej, nej. Han er ingen Elvis, men han er opdateret med nye muligheder.
-Jeg vil ikke være en zombie igen. -Jeg ved, at det var hårdt.
Men det kan blive bedre. Vi gennemgår det sammen. Tænk over det.
-Tal med ham. -Ja, det skal jeg nok.
Du var apatisk, gik ikke i bad og grinede ikke af mine vittigheder.
-Og su spiste naboernes hjerner. -Stop nu...
Nu tager jeg et brusebad...
...så jeg ikke lugter som en udød.
Du er ikke bare en stinkende zombie. Du er min stinkende zombie.
Hej...
-Havde du mareridt? -Ja.
Jeg har dig, skat. Jeg har dig.
Ingen boogeyman i nat.
Og i morgen... kører familien Mason med klatten.
Der er gode drømme til alle.
Bethany?
Claire, hørte du det?
Claire?
Claire!
Nej, nej, nej.
Claire, kan du høre mig?
Skat, hold dig vågen. Hold dig vågen for min skyld.
Hold dig vågen og sig, hvad du hedder.
-Claire Mason. -Ja, det er rigtigt, skat.
Fint. Fald nu ikke i søvn.
-Kan du sige, hvilket år det er? -Hvad?
-Hvilket år er det? Hold dig vågen. -2016.
Det er alle tiders, skat. Du klarer det fint. Fald nu ikke i søvn.
-Sig, hvad jeg hedder. -Bethany.
Claire, hold dig vågen.
Claire, skat... Hold dig vågen.
Claire.
Kom her, skat.
Kom, der sker ikke noget.
Mor vil have en krammer.
Undskyld. Du er så smuk.
Du er så smuk.
Du har så meget foran dig.
Jeg så ud som dig engang.
Du er mors smukke skat, det ved du.
Du er alt, jeg har.
Skønheden er så flygtig.
Den forsvinder så hurtigt.
Mor, det gør ondt. Mor!
-Hvor vover du! -Slip mig!
-Det er på tide, at du vokser op!
-Aaron. -Jeg er her, Claire.
-Hvordan kunne hun være i huset? -Det var en drøm, Claire.
-Hvad skete der? -Det, håbede jeg, du kunne fortælle.
Støjen... flyttede sig.
Hun bevægede sig længere væk end før, og jeg fulgte efter hende til trappen.
Og der skubbede hun mig. En hånd fra væggen skubbede til mig.
Det virker som en god start på en drømmeskildring.
-Jeg vil kende sandheden. -Det er sandheden.
-Vidste du det? -Hvad?
Vidste du det? Jeg gør... nu.
I journalen står der, at de foretog de narkotests på dig.
Hallucinogener. Jeg måtte ikke komme i nærheden af dig-
-før doktor Brown havde talt med afdelingssygeplejersken.
-Og så døde kaninen. -Hvilken kanin?
Du er gravid, Claire.
Det er en kendsgerning. En på seks uger.
Nu vil jeg gerne vide, om du var klar over det.
Kastede du dig ned ad trappen med vilje?
-Hvorfor skulle jeg... -Jeg ved det ikke.
-Jeg ved det faktisk ikke. -Aaron, nej.
Der ville jeg da aldrig gøre. Herregud, Aaron.
Nej, jeg vidste det ikke. Jeg er ked af det.
Er det okay? Er... barnet okay?
Vores baby har det fint.
Vi alle har det fint.
-Vi skal have et barn. -Vi skal have et barn.
Vi skal have et barn.
Jeg er nedenunder. Kald på mig, hvis der er noget.
-Det skal jeg nok. Tak. -Ingen problemer.
Nu putter vi dig.
Jeg elsker dig, Aaron.
Jeg elsker også dig, skat.
Jeg har det fint. Jeg er okay.
-Claire, er du okay? -Ja.
-Er du sikker? -Ja, jeg har det fint.
-Må jeg komme ind? -Vent lidt.
Hvorfor haster det sådan?
-Hvorfor? -Ville du i bad?
Nej. Lugter jeg?
Nej, med du ved... De gamle vandvarmere.
Nå ja.
Du... Jeg elsker dig, Claireskat.
Jeg elsker hele dig.
Jeg elsker også dig.
I bagudstræbere vil komme tudende ind i den moderne verden.
-Nej, først efter middagen, frue. -Det lover jeg.
Forkert gestus, men den er godkendt.
Du havde ikke behøvet gøre alt det her.
Nej, du er næsten familie. Den eneste familie, vi kan holde ud.
Jeg ville se, hvordan I havde det, efter alt der er sket.
-Se, hvordan hun har det. -Det påskønner vi, sir.
Bilturen er som en miniferie. Jeg siger til Janice, at mobilen er død.
Og så kan jeg høre alle mine dårlige lydbøger.
-Livets små glæder. -Skål.
Jeg savner Canada af og til. De små ting... Caesar's.
-Pizzakæden? -Nej, en Bloody Mary med muslingesaft.
-Muslinger og sprut? Det lyder ækelt. -Det er faktisk lækkert.
-Har de også sardiner og øl? -Ja, nogen bør lave den slags.
Det er de små ting. Som vores talerytme.
Alle sætninger lyder som et spørgsmål.
Vi lyder som en flok alfer. Det er hverken cool eller sexet.
-Det er værst med damerne. -Det passer ikke.
Af alle engelsksprogede lande lyder irsk, australsk, canadisk-
-som en flok apologetiske hobbitter.
Det er vores superkraft. Vi kan gemme os bag høflighed.
Den ultimative flugt. Når alle føler sig sikre-
-kommer vi ridende på en elg, svinger en hockeykølle og drikker øl.
-Jeg er en af de udvalgte, mr Brown. -Doktor Brown, om jeg må be'.
-Kun hvis du har en tidsmaskine. -Det kan jeg have.
Aaron! Sid ikke bare der, hjælp ham!
Aaron!
Hvad er der, skat?
Ingenting. Kniven var lidt glat.
-Du råbte mit navn. -Ja, maden er snart parat.
Okay. Tak, skat.
Med hensyn til andre emner, vil jeg aldrig give dig ret.
En tralfamadorian kan aldrig blive ven med en ewok.
Du forstår vist ikke kompleksiteten i Slagtehus 5...
...eller ewokernes indstilling.
-En borgmester? Er det... -Hjælp!
Claire! Hvad? Nej, nej, nej.
-Hvad har du gjort, skat? -Ring efter en ambulance.
Det var Bethany. Hun tog fat i mig. Jeg skar hendes fingre af.
Aaron...
Kom nu... Nej nej!
Det er okay, jeg er her, Claire. Du er på sygehuset.
-Hvad med barnet? -Barnet har det fint.
-Du er ikke frisk. Du skal hvile dig. -Jeg er jo lige vågnet.
-Hvorfor har jeg håndjern på? -Det er for dit eget bedste.
-Dit og barnets bedste. -Jeg har ikke gjort det her.
-Det var hende, der tvang mig. -Skat, vi var der. Vi så det hele.
Du så intet, for hun har valgt mig. Det er mig, hun vil have.
Du kan ikke se, Aaron. Du skal være på min side, Aaron.
-Du må ikke vende mig ryggen. -Det gør jeg ikke.
-Du skal falde ned nu. -Hvil dig. Du får den nødvendige hjælp.
-Det gavner dig. -Nej, jeg er ikke tosset!
Det var pigen, der gjorde det her. Lad mig komme fri, Aaron!
Hvad er det der?
Der sker ikke noget. Det er sikkert, Claire.
-Det er sikkert. -Det var ikke mig.
Det var hende, der gjorde det... mod os.
Det er okay. Sov nu. Alt bliver godt. Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig meget højt.
Mor?
Mor, har du det godt?
Jeg har det fint.
Hun bed mig.
-Hvad? -Det ækle lille dyr bed mig.
Kom her.
Kom her, sagde jeg!
-Se på vandet. -Nej, det vil jeg ikke.
Se på vandet! Det er resultatet af grimhed.
-Ja, mor. -Det her sker, når man aborterer.
Claire...! Nej, skat.
Kom nu, vågn op. Vågn op, skat.
Nej!
Vågn op, Claire. Claire?
Aaron. Aaron!
Kom, nu tager vi hjem.
Der er intet, du kan gøre her nu. Hun vil sove i flere timer.
Der holder en taxi udenfor. Jeg henter dig i morgen.
-Er du sikker? -Ja. Kom nu.
Tag hjem.
Sørg for at få sovet.
Tak... Hvis du ikke have været der... Jeg mener, det var...
-Hvad skulle jeg have gjort, Paul? -Jeg er glad for, at jeg kunne hjælpe.
Tag nu hjem og sov.
-Det har været en lang nat. -Ja. Tak for alt.
-Klokken otte? -Vi ses.
Hun får det godt igen. Jeg er her. Tag det roligt.
Tak, Paul.
-Sen nat? -Tidlig morgen.
-Hvordan har din patient det? -Godt, lige nu.
-Et lidt underligt tilfælde. -Sig til, hvis du får brug for hjælp.
Du er en gudegave. Må jeg kigge lidt journaler på computeren?
Kom nu.
-Miss Aaron... -Satans!
Miss Aaron...
DØDFØDT
Skal vi tage et kig?
Jeg er din læge, min ven. Nu opfører vi os ordentligt.
Der er ingen grund til at spille komedie eller være fræk.
-Gå væk fra mig. -Vær ikke genert.
Du havde ikke været i denne tilstand, hvis du var...
-...genert! -Gå væk fra mig.
Det er en rutineundersøgelse. Vi har gjort det her før.
Du vil ikke vække nogen gamle spøgelser.
-Vel, mrs Penicule? -Hvordan ved du, hvad jeg hedder?
Undskyld, men han er vel ikke engang kold endnu?
Det vigtige her er pigerne. Dig, Susan.
Dig og din bedårende lille pige...
Mødre skal være i topform.
Hun kan vel ikke blive æbledronning, hvis hun ikke er i topform, vel?
-Moar. -Jeg har intet barn.
Dumme løgne klæder ikke på dine kønne læber.
Vi alle var der.
Dem, der var, men ikke længere er.
To små piger. Søde og rene på indersiden.
En at passe på, en at føde.
En velsignelse og en forbandelse.
Jeg er ikke min mor.
Jo, du er! Du er mor til dem begge to.
Gud giver os ikke det, vi ønsker.
Gud giver os, hvad vi har brug for.
-Åh, skat. -Hun er meget smuk.
Du er perfekt, lille Claire.
-Du burde tage et kig på den her. -Jeg forstår, tak.
Lad mig se hende. To små mirakler. Vi er velsignede, skat.
-Jeg vil holde hende. -Naturligvis.
Vi gjorde, hvad vi kunne. Det gør mig ondt.
Jeg... har ikke fortjent det her.
Hvad har I gjort ved mig?
-Hvad har I gjort? -Susan.
Barnet har brug for sin mor. Alt bliver godt.
Det lover jeg. Se på mig, Susan.
Hvad har du gjort? Hvad har du gjort?
-Hvad har du gjort? -Nu er det nok!
Nu har jeg dig. Kom her.
-Er du okay, miss Mason? -Ja.
-Er du sikker? Rørte han dig? -Ja. Nej, det gjorde han ikke.
Nej, det gjorde han ikke.
Få mr Merman ind på hans stue. Følg reglerne denne gang.
Doktor Merman, om jeg må be'.
-Er han læge her? -For 15 år siden.
-Det var før al medicinen. -Han sagde, at han kendte min mor.
-Han kender mig. -Du virker stadig lidt forvirret.
-Kan du huske, hvordan du kom hertil? -Han kendte min mors navn.
Han sagde, at jeg har en søster.
Han vil undersøge min prostata hver onsdag.
Han kunne vores navne, min mors navn, æbledronningen.
Vi går lidt, så kan du fortælle om æbledronningen.
Du må sige det til Aaron med det samme.
Ja, men nu skal du hvile dig. Det hele bliver meget bedre bagefter.
-Jeg var på vej til sygehuset, Paul. -Vi må tale sammen. Må jeg komme ind?
-Er alt okay? Går det godt med Claire? -Hun får det godt igen.
-Hvad er det der? -Claires families journaler.
-Er der noget galt med Claire? -Ja.
Alle hendes problemer må stamme fra... Malory.
-Er det en mental sygdom...? -Hendes tvillingesøster.
-Claire havde en tvillingesøster. -Det har hun aldrig nævnt.
Hun vidste det ikke. Ingen sagde noget. Barnet blev skjult for alle.
Hendes mor må have været et monster. Se her.
Barnet var vanskabt, og moderen skammede sig-
-og bestak lægen til at ændre i fødselsjournalen.
Det står, at tvillingen var dødfødt, selv om barnet var i live.
Det forklarer spøgelsesbilledet. Det var derfor, jeres barn var dødfødt.
Hun arvede det efter sin mor.
Så... hvad betyder det?
-Claires fantasiven. -Ja, Bethany.
-Malory Bethany Penicule. -Er Bethany Claires søster?
Netop.
Nu foreslår du vel ikke en overnaturlig forklaring nu?
Jeg er en videnskabens mand, men dette hus påvirker hendes psyke.
Jeg synes ikke, du skal få hende tilbage hertil.
Tag dit tøj på. Vi skal af sted nu.
-Hvad er der? -Jeg så hende. Bethany, Malory.
Hun narrede mig... Ligesom hun narrede dig.
Hun fik mig til at strikke dr. Brown. I halsen. Han blødte meget.
Og så døde han. Hvem ville tro mig?
Jeg vil ikke i fængsel. Ingen troede på dig. Jeg gjorde ikke engang.
Okay. Jeg må få hende til at hvile sig.
Hun var min søster. Jeg vil ikke behandle hende, som mor gjorde.
Vi er nødt til det for at komme videre. Du behøver ikke tage med mig.
-Jeg tager tilbage. -Jeg vil ikke.
-Er du sikker? -Jeg ved det ikke.
Jeg er ked af det. Det var ikke det, jeg ville.
Hun fik mig til at gøre det.
Jeg vil ikke.
Jeg er ked af det.
Der. Det var lige der.
Det var stedet.
Der er et hul her. Som en tunnel.
-Kan du gøre hullet større? -Ja, vent lidt.
Sådan... Det er vist stort nok nu.
-Jeg går ind... -Nej, jeg nødt til at gøre det.
-Det er ikke sikkert... -Nej, Aaron, jeg skal gøre det.
Vær forsigtig.
-Hvor fører den hen? -Den bliver bare ved.
-Jeg synes ikke om det her. Kom tilbage. -Aaron, der sker ikke noget.
Følg mine bank.
Jeg er her, Claire.
En gang til!
Har det.
Jeg kan se en tunnel!
-Jeg går ned i den. -Vær forsigtig.
Bethany?
Jeg er din søster, Bethany.
Det er okay.
Hold op!
Stop, jeg er her for at hjælpe dig.
Der sker ikke noget.
Hør nu. Jeg er her.
Stop, stop. Jeg er her.
Det er godt.
Jeg er her nu. Jeg er her, Bethany.
Der sker ikke noget.
Du er sikker.
Det var min skyld.
Det var min skyld, at du døde.
Vi rejste væk.
Jeg var 10 år. Jeg bad mor om at komme på skirejse.
Det sneede den dag.
Otte dage i en hytte med mad og varme...
...og venner, mens du sultede her i mørket.
Det er min skyld.
Jeg forstår, at du hadede mig. Jeg hader mig selv.
Jeg var din eneste ven. Men jeg vidste ikke, at du var virkelig.
Jeg er så ked af det.
Det er på tid at slippe dig fri.
TIL SALG SOLGT
Jeg tror, I kunne have fået mere, men når bare I er tilfredse.
Vi er meget tilfredse, tak.
Hvis I har taget, hvad I vil have, og ordnet alle løse ender...
Ja, alt er ordnet.
-Det var en fornøjelse. -I lige måde.
-Er du sulten? -Næ, jeg vil bare væk.
Vi tager noget på vejen.
-For en ny start. -En ny start.