TEKSTET AF DAN KJØLLER
Mr. snuffles, hvad har du at sige til dit forsvar?
Du er åndssvag.
Der er du jo.
Selvfølgelig ikke, vi er de bedste venner for altid.
Jeg vil altid være der.
- Hvem taler du med, Prinsesse? - Kun med dukkerne, mor.
Du skal sove nu.
Der venter os en stor dag i morgen.
Det gik jo fint.
Er du okay?
Ja.
Var der nogen problemer med skifteretten?
Nej, det er ordnet. Samlet i en lille skal med min underskrift.
Undskyld skat, det var dumt af mig.
Hvor vil du gerne køres hen?
Jeg skal hjem.
Hej, miss Mason, nogle af dine elever vil gerne sige farvel.
Farvel, vi elsker dig! Farvel, miss Mason!
Så er vi her.
- Vågn op, sovetryne. - Du kender mig og lange køreture.
Er du glad for at være hjemme?
Ja, noget i den retning.
Kom dog indenfor.
Lad os tænde noget lys.
Sådan.
Der skal vist en ny pære i.
Hvad mon der er bag dør nummer et?
Skal vi ikke lige sikre os at køkken og badeværelse fungerer før vi kigger?
Ellers skal vi finde et hotel, jeg har brug for et bad.
Et bad skal du få, skat.
Det var en. Nu mangler vi kun et bad til damen.
Er det her virkelig dig.
Det er et stort hår. Hvorfor har du ikke vist mig det billede før?
Fordi de ikke er af mig.
Det er hende, det er mor.
Hun har mange af dem.
De er allesammen af hende. Sådan var det altid.
I kunne være søstre.
Jeg er enebarn.
- Te, med ekstra honning. - Tak.
- Kigger du på billeder af en supermodel? - Hun troede hun var.
- Du har aldrig talt om hende. - Det er der en grund til.
Vil du tale om det?
Mor tænkte mere på sig selv end andre.
- Hun var umulig at omgå. - Det lyder som alle mødre.
Du kender jo min, hun giver mig skyldfølelse og siger jeg skal have børn,
sender mig sprængt oksekød og kål.
Hun ville være sammen med dig. Jeg havde en fantasi-ven.
- Ja? - Ja.
Hun hed Bethany.
Var der ingen børn på vejen eller skolevenner?
Jeg blev hjemmeundervist, og at lege med andre børn var ikke fint.
- Min mor lyder mindre besværlig. - Kan du huske sidste Thanksgiving?
Åh jo, når hendes mobil ringer er det til temaet for Psycho.
Det er en stor beslutning som vi er nød til at tale om.
- Nej, vi skal ikke. - Jo, vi skal, Claire.
- Jeg elsker dig, skat.. - Og jeg elsker dig, Aaron.
Det er ikke spørgsmålet nu, og det har det aldrig været.
Jeg synes vi skal tage en ting af gangen, og dette hus er en stor mundfuld for os,
så kan vi ikke bare tage os af det--
Det gør jeg også og du har ret, det er en stor ting.
Det er en stor ting vi har talt om og blevet enige om før vi kom her.
- Det er anderledes nu. - Hvordan?
- Det er bedre. - For dig, måske. For mig, dette hus...
- Det er det bedste vi har gjort. - Det føles forkert at være her.
Som om jeg vandre igennem en andens liv, og jeg vil ikke have det skal være mit
Det er jeg ked af, skat.
Men virkeligheden er, at det her hus er gammelt,
der skal gøres en del før vi kan få noget ud af et salg, men for os,
er det som at have vundet i lotteriet.
Ja, men når du vinder i lotteriet, og indløser din kupon,
er det ikke skide 7-eleven du flytter ind i.
Lad vær. Du skrider ikke bare når vi snakker sammen.
Jeg er gået fra det hele for at tage med dig, så tro ikke du er den eneste der er hængt op
Sov godt, Bethany.
Claire, jeg synes du afbøjer spørgsmålet.
Husk, at mit kontor er et sikkert sted. Troskab mod os selv er det vigtigste.
Ingen er perfekte i denne verden, så lados kigge på monstret i dette rum.
Vil du have et barn med Aaron?
Ja, det vil jeg gerne, men bare ikke lige nu.
Er det fordi at sidste gang, var barnet dødfødt?
Nej, det er fordi jeg ikke ønsker at få et barn i dette hus.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke vil være som min mor.
Og det vil du blive hvis du får et barn i dette hus?
- Det er jo sindssygt. - Kald mig ikke det.
- Det er ikke dig, men tanken. - Det er det samme.
Det er godt, Claire, du er vred. Lad os tale om hvorfor.
Jeg skar i begge mine håndled efter mit barn blev født død.
Jeg var fyldt med smerte og angst,
og jeg blev enig med mig selv om at afslutte det.
Jeg har erfaret at det er en del af mig, men det er ikke derfor jeg ikke vil.
Godt, godt. Så lad os finde ud af hvorfor.
Hvorfor tror du det er sådan?
Claire?
Skat?
Undskyld.
Det er ikke din fejl, Aaron, og vrede behøver ikke at være en dårlig ting.
Det er fremskridt.
- Virkelig? - Absolut!
Hendes vrede vil forsvinde, og være grobund for fordybelse.
Vær tålmodig.
Okay.
Okay, tak.
Hun vægtede altid skønhed og status over alt andet.
- Var de her din mors? - Nej, de var mine.
Hvad er de til?
- Skønheds konkurrencer. - Skønheds konkurrencer?
Hvorfor vidste jeg ikke noget om det?
Fordi jeg fik dem som barn.
Det er jo, det er jo forfærdeligt, at få en lille pige til at kæmpe for
opmærksomhed fra fremmede.
Det var det eneste min mor bekymrede sig om.
Det gør mig ondt, skat.
Det her. Det er mit liv.
Der ser du, hun har vundet alle konkurrencer, og hun er lige begyndt.
- Det er ret imponerende. - Ja, hun er min perfekte pige.
Lav en pirouette.
- Meget imponerende. - Tak. Jeg går også til gymnastik.
Du må gerne gå nu.
- Rart at møde dig, miss Freedman. - I lige måde, søde.
Hun ville være den perfekte forside pige til deres konkurrence i år.
Det er hun. Jeg skal se hvad jeg kan gøre, Susan.
Jeg tror du kan gøre mere end det.
- Den kan jeg ikke tage imod. - Selvfølgelig kan du det.
Det her er hendes liv, det er alt hvad hun har.
Godt.
Te?
Fint.
Bare rolig, vi skal nok få din forretning op at køre hurtigst muligt, farvel.
- Ny kunde? - Ny stor kunde.
De vil ha et tilbud på hele bygningen.
- Det er jo fantastisk. - Jeg sagde jo det nok skal gå.
- Jeg er glad på dine vegne. - På vores, det bliver stort.
Jeg er snart tilbage.
Og tænk over det.
Tag dig sammen.
Gary har været der i fem år og han har aldrig kommet med sådan et forslag før.
Han ligner og taler som Mr. Magoo, men skat, han er for vild.
Han er inde, han er ude og han er på. Deres infrastruktur, er oldnordisk.
Deres båndbredde og deres hardware er en joke,
men de havde et massivt opkøb af deres ip, og gæt hvem køberen er.
Kom nu, gæt, gæt, gæt.
Hvad er din favorit søgemaskine, der laver cyborg briller?
- Goo... - Ja, lige præcis!
Men nævn det ikke for, du ved, de aflytter måske huset.
Jeg driller, jeg driller, men vi må holde lav profil lige nu.
Det er en komplet reboot af hele bygningen, og det er mig der skal gøre det.
Jeg tror jeg ved hvordan din mor havde det, da hun vandt Miss Æbletærte.
Æble Festivalen.
Præcis, bortset fra at min krone vil blive lavet af fiber-optiske kabler.
Finansiel stabilitet. Tænk over det, du behøver ikke at arbejde.
Du kan være mor, som vi talte om, en hjemmegående mor.
Selvfølgelig skal du ud af huset engang imellem, du skal passe på dig selv.
Du må passe på dig selv, og komme i god form, ikke skat?
Du skal være smuk og slank, som en lille æble dukke,
mit lille æble, friske lille skat.
Nej, nej, nej, nej!
Nej, nej, nej, nej, forsvind!
- De spiser mig. - Skat, hallo!
- Hvad kigger du på? - De er på mig.
Der er ikke noget her, skatter, der er ikke noget her, her er kun os.
- Her er kun os. - Der er ikke noget.
Her er kun os to.
Okay, okay.
Vil du gerne ligge ned?
Okay.
Skal jeg hente noget te?
Det er okay nu.
Det er okay.
- Undskyld, jeg ved ikke... - Det er okay.
Jeg kommer straks.
Jeg er virkelig stolt af dig, Aaron.
Du arbejder hårdt, de er heldige at de har dig.
Tak, skat.
Sørg for du bruger kosten.
En prinsesse sørger altid for at hendes kinder er som røde roser.
Roligt, barn.
Vi ønsker ikke at se ud som en luder.
- Fjern det og prøv igen. - Ja, mor.
Igen!
Claire, er du okay?
Ja.
Ja, jeg...
Har det fint, Jeg kigger bare på noget, tror jeg.
Bare du har det godt, jeg er bare lidt bekymret for dig.
Ja.
Tak.
Jeg...
Jeg ved det ikke helt.
Ja, jeg forstår.
Så,
- det her er dit gamle værelse? - Ja.
Var du altid en lille pige inden vi mødtes?
- Ja, det er underligt. - Underligt, ja.
Men seriøst, hvor gammel var du da du flyttede ned...17.
Jeg var 17 år før jeg turde sige noget og flyttede.
Jeg kan bare ikke se dig lege med dukker og udstoppede dyr i en alder af 17.
Jeg ser dig mere som en slags lækkermås.
En sej tøs med en dårlig attitude.
Du ved.
Ja, det var mig.
Så du er ikke den der forlod sit værelse i en tidslomme?
Nej, det var, det var mørkt og rodet og dækket af plakater.
For det her, det her ser ud som præ-teen Claire
i frossen karbonit og er en smule uhyggeligt.
Jeg tror at tingene har været i kasser længe før jeg flyttede ud.
Mr. snuffles, her,
er hvor jeg plejede at gemme min hash, da jeg gik i skole.
- Det er lidt uhyggeligt. - Jeg har lavet te.
Vil du have noget?
- Kamille, masser af honning. - Tak skal du have.
Jeg er ked af at du har det så hårdt med det her.
Undskyld, jeg vidste ikke at dette ville bringe mig, os, i sådan en situation.
Det ved jeg godt.
Jeg ved du ved det, og jeg elsker dig for det.
Og jeg elsker dig.
- Jeg vil bare have at du er glad. - Tak.
Har du overvejet at vende tilbage til medicinen?
Aaron.
Jeg mener bare at Dr. Brown er bedre end den gamle kvaksalver.
- Han er ung og frisk og... - Virkelig?
Nej, nej han er ikke som Elvis, men han kender til alt det nye og..
og det er værd at tænke over.
Jeg vil ikke føle mig som en zombie igen, det var forfærdeligt.
Jeg ved det var hårdt, men det kan blive bedre.
Vi kan gøre det sammen. Tænk over det, okay?
- Snak med ham. - Okay.
Du var sløv og du badede ikke, du grinede ikke af mine jokes og du åd naboens hjerne
Hallo!
Nu, vil jeg tage mig et bad
så jeg ikke lugter af døde lig.
Du er ikke bare en stinkende zombie, skat, du er min stinkende zombie.
- Havde du mareridt? - Ja.
Du er hos mig.
Ingen spøgelser i nat.
Og i morgen, stiger Mason familien på sovse toget.
- Det er gode drømme for alle, okay? - Okay.
Bethany?
Claire, hørte du det?
Claire?
Claire, Claire!
Claire!
Åh nej. Nej, nej, nej, nej.
Claire, Claire, kan du høre mig, Claire?
Claire, kan du høre mig?
Skat, jeg vil ha du skal holde dig vågen. Hold dig vågen.
Jeg vil ha du skal holde dig vågen, og jeg har brug for du siger dit navn.
- Claire, Claire Mason. - Ja, det er rigtigt, skat.
Det er rigtig godt, meget godt, og fald nu ikke i søvn.
- Okay, kan du sige hvilket år det er? - Hvad?
- Hvilket år er det, skat. - 2016.
Det er godt, skat. Du gør det godt. Fald ikke i søvn.
- Hvad hedder jeg. - Bethany.
Claire, Claire, hold dig vågen. De er på vej.
Claire, Claire, Claire, hold dig vågen.
Hold dig vågen, Claire, Claire.
Claire.
Claire, kom her, skat.
Kom her, det er okay.
Mor har brug for et kram, kom her.
Undskyld.
Du er så smuk.
Du har så meget foran dig.
Jeg lignede dig førhen.
Din mor er smuk, lille ven, nu, det ved du godt.
Ikke?
Du er alt hvad jeg har.
Skønhed varer bare så kort.
Det går for hurtigt.
Mor, det gør ondt.
- Mor! - Hvor vover du!
- Slip mig! - Giv mig det!
Det er på tide du bliver voksen!
- Aaron. - Jeg er her, Claire.
- Hvorfor var hun i huset? - Det var en drøm, Claire.
Hvad skete der?
Jeg håbede du kunne fortælle mig det.
Lyden, flyttede sig, hun kom nærmere, tættere end før,
og jeg fulgte hende til trappen og, og så skubbede hun mig.
Væggen, en hånd kom fra væggen, og den skubbede mig.
Det lyder som et kapitel til din drømme journal, Claire,
- men jeg vil høre sandheden. - Det er sandheden.
Vidste du det?
- Hvad, vidste? - Vidste du det?
- Vidste jeg... - For det gør jeg, nu.
ER protokol, de, de har tjekket dig for stoffer,
Hallucinogener, jeg måtte end ikke komme tæt på dig
førend Dr. Brown havde talt med sygeplejersken, om din fortid.
Og så døde kaninen.
Kaninen, hvad?
Du er gravid, Claire.
Det er faktum. Du er 6 uger henne.
Det jeg har brug for at høre, hvad jeg må vide er, vidste du det?
Vidste du det og tog trappen med vilje?
Hvad?
- Hvorfor skulle jeg... - Jeg ved det ikke.
- Præcis, jeg ved det ikke. - Nej.
Aaron, nej!
Det ville jeg aldrig gøre. Min Gud, Aaron, nej.
Jeg vidste det ikke.
Undskyld.
Er det okay?
Er barnet okay?
Vores barn har det godt.
Vi har det godt.
- Vi skal have et barn. - Vi skal have et barn.
Vi skal have et barn!
Jeg er nedenunder.
Ring hvis du får brug for noget.
- Det skal jeg nok. - Okay.
- Tak. - Velbekommen.
Nu skal du hvile dig.
Jeg elsker dig, Aaron.
Jeg elsker også dig, skat.
Okay, Jeg har det godt.
Jeg er okay.
Claire, er du okay?
- Øh, ja. - Claire?
- Er du sikker på du er okay? - Ja, ja. Jeg har det fint.
- Må jeg komme ind? - Et øjeblik.
Hvad skulle du?
Hvorfor?
Er du på vej i bad?
Nej.
- Lugter jeg, eller.. - Nej, det er bare,
du ved, de her gamle vandvarmere.
- Nå ja. Ja. - Okay.
Jeg elsker dig, Claire.
Det hele ved dig.
Jeg elsker også dig.
Jeg vil bringe Ludditternes sparken og råben ind i det moderne samfund.
- Ikke før til efter maden, Fyrst Sith. - Det lover jeg, Frue.
- Jeg lover det. - Forkert franchise, men jeg tager den.
I behøvede ikke at gøre alt det. Det var ikke meningen.
Du er næsten familie. Den eneste familie vi kan holde ud.
Jeg syntes lige jeg ville se hvordan det gik med jer efter det der skete.
Se hvordan det går med hende.
Det er vi også meget taknemmelige for, sir.
Faktisk, så er køreturen en mini-ferie.
Jeg siger til Janice at telefonen var død og så bruger jeg muligheden for at
indhente alle mine lydbøger.
Til livets små lyksaligheder.
Skål.
Nogen gange savner jeg Canada. Små ting som, Caesar`s..
Caesar's, er det pizzakæden eller..
Nej, Caesar's, er en Bloody Mary
- med muslinge juice og sprut. - Muslinge juice og sprut?
Det lyder klamt.
- Det smager godt. - Virkelig?
- Har de også sardiner og øl? - Ja, nogen burde gøre det,
- Eller blæksprutte og whiskey. - Ja, det er de små ting, ikke?
Det er de små ting, som når vi slutter en sætning med et spørgsmålstegn.
Vi lyder som en flok elge.
Det er ikke sejt, eller sexet. Det er værst med kvinderne.
Det er ikke rigtigt.
Jamen, af alle commonwealth landene, vores accent, Irske, Australske, Canadiske,
vi lyder som en bunke undskyldende hobbitter.
- Så slemt er det vel ikke. - Faktisk, er det vores super kraft.
Vi skjuler os bag venligheden.
Det er det ultimative påskud, når alle tror de er sikre og sniger sig ind på en elg,
svinger deres hockey stav og skriger øl, det er sandt.
Ja, jeg er en af de udvalgte, Mr. Brown.
- Det er Doc Brown for dig. - Kun hvis du har en flux kondensator.
- Aaron?
Sid ikke bare der, hjælp ham!
Aaron!
Ja, skat?
Ikke noget. Kniven var bare en smule glat.
- Okay, men du kaldte på mig. - Ja, maden er snart færdig.
Okay, tak, skat.
Så, videre til andre presserende spørgsmål.
Der er ingen måde, jeg er nød til at nævne det igen,
men der er ingen måde at en tralfamadorian kunne være venner med en Ewok,
det er ikke samme univers.
Du forstår vist ikke kompleksiteten af Slagterhus 5, eller Ewoks politik.
- En hoppe, er den nedarvet.. - Hjælp mig, hjælp mig!
- Claire!
Claire, Claire, åh nej. Hvad har du dog gjort, skat.
- Hvad har du gjort? - Jeg ringer efter en ambulance.
Det var Bethany, hun greb fat i mig. Jeg måtte skære hendes fingre af.
Aaron.
Nej, nej, nej!
Jeg er hos dig, Claire.
Det er okay, du er på et hospital.
- Barnet? - Barnet har det godt.
Men det har du ikke, skat, du skal hvile dig.
Jeg er lige vågnet.
Hvorfor har jeg håndjern på?
Det er for at beskytte dig, Claire. Dig og barnet.
Det var ikke mig der gjorde det. Hun gjorde det, hun fik mig til det.
Skat, skat, vi var der, vi så hvad der skete.
Du så det ikke, Aaron, fordi hun valgte mig, hun vil ha mig.
- Du så det ikke. - Claire...
Nej, Aaron, du må lytte til mig, du skal være på min side, okay,
du kan ikke vende ryggen til mig, og tro jeg er sindssyg.
Jeg vender ikke ryggen til dig, men du må tage det roligt.
Hvil dig nu, Claire, du får den hjælp du har brug for. Det er godt for dig.
Nej, jeg er ikke et barn, jeg er ikke sindssyg, hun gjorde det,
pigen gjorde det, nej, for fanden, slip mig fri.
Hvad er det, hvad er det?
Det er okay, hun er okay, du er i sikkerhed, Claire.
- Du er i sikre hænder. - Aaron, Jeg gjorde det ikke.
Det var hende, hun gjorde det mod mig, mod os,
Bethany, Bethany.
Skat, det er okay, få noget søvn. Det kommer til at blive godt.
Jeg elsker dig meget højt.
Mor?
Moar?
Moar, er du okay?
Jeg har det fint.
Hun bed mig.
Hvad?
Det grimme, værdiløse lille dyr bed mig.
Kom her.
Jeg sagde, kom her!
Se på vandet.
- Nej, jeg vil ikke... - Se på vandet!
Dette er hvad grimhed bringer, forstår du det?
Ja, mor.
Det er hvad der sker når du mister et barn.
Claire, Claire, Claire, nej, nej, skat!
Vågn op, vil du ikke nok vågne op!
skat, vil du ikke nok!
Nej!
Claire, Claire, vågn op, vågn op, Claire, Claire!
- Aaron, Aaron.
Kom, lad os tage hjem.
Du kan ikke gøre mere her. Hun vil sove i flere timer.
Lad os gå, kom. Der holder en taxi udenfor.
Jeg henter dig i morgen tidlig.
- Er du sikker? - Ja, kom.
- Okay. - Gå hjem, gå hjem.
Få noget søvn.
Tak. Havde du ikke været der,
jeg mener, det var...
- Jeg ved ikke hvad jeg havde gjort.. - Jeg er kun glad for at hjælpe.
Tag hjem og få noget søvn, okay?
- Det har været en lang nat. - Ja.
- Tak for det hele. - Jeg går til pause.
- Klokken 8? Vi ses. - Okay.
- Hun klarer den. - Ja.
- Jeg er her. - Okay.
- Slap af. - Tak, Paul.
Denne vej, frue.
- Lang nat? - Tidlig morgen.
- Hvordan har din patient det? - Godt, lige nu.
En underlig en hvis jeg skal være helt ærlig.
- Lad mig vide hvis du har brug for hjælp. - Du er en gudsengel.
Må jeg låne din computer et øjeblik?
Kom nu.
- Miss Aaron.. - Forhelvede.
Miss Aaron.
Skal vi kigge på det?
- Jeg skal... - Jeg er din læge, kære.
Nu opføre du dig ordentligt. Der er ingen grund til at hidse sig op.
- Gå væk fra mig. - Vær ikke genert.
Vi ved begge to at du ikke ville være så familiær, hvis du var.
- Hvad? - Genert, selvfølgelig.
- Gå væk eller jeg skriger. - Kom bare. Lægetjek er rutine.
Vi har været der een gang før.
Du ønsker vel ikke at genkalde gamle spøgelser, vel, Mrs Pinnacle?
Det er mit navn, hvorfra kender du mit navn?
Jeg undskylder.
Han må næsten være kold nu, er han ikke?
Hvad der er vigtigt er pigerne og dig, Susan, dig og dine dejlige små piger.
Mor er nød til at være i form. Mor kan ikke være æble dronning,
hvis hun ikke er i form, kan hun vel?
Mor.
Jeg er ikke mor, jeg har ikke et barn.
Dårlige løgne klæder ikke dine æble søde læber.
Vi var der begge to, vi alle var.
Dem der var og ikke er der nu.
To små piger,
smukke og rene indeni, en til at værdsætte, en til at pleje,
- en velsignelse og en forbandelse. - Jeg er ikke hende,
- Jeg er ikke min mor. - Jo, du er!
Til dem begge to!
Gud giver os ikke hvad vi lyster.
Gud giver hvad vi behøver.
Hvor er hun smuk.
- Min lille Claire, hvor er hun perfekt. - Hun er smuk.
Doktor, jeg tror lige du skal se her.
- Jeg forstår, tak. - Lad mig se hende.
To små mirakler, vi er så velsignet, skat.
- Jeg vil gerne holde hende. - Naturligvis.
Vi gjorde alt hvad vi kunne.
Jeg beklager.
Jeg fortjener det ikke.
Jeg fortjener det ikke!
Hvad har du gjort ved mig, hvad har du gjort ved mig?
- Hvad har du gjort? - Susan, Susan.
Pigerne har brug for dig nu, de har brug for deres mor.
Det skal nok gå, det lover jeg. Se på mig, Susan, jeg lover det.
Hvad har du dog gjort?
Hvad har du gjort, hvad har du gjort? Hvad har du gjort, hvad har du gjort?
Så er det nok!
Nu kommer du med.
- Miss Mason, er du okay? - Ja.
Er du sikker på du har det godt? Har han rørt ved dig?
Ja, eller nej, nej, det gjorde han ikke.
Nej, det gjorde han ikke.
Få Mr. Merman tilbage på sit værelse.
- Denne gang følger du proceduren. - Ja, sir. Kom her Mr. Merman.
- Dr. Merman for dig, din unge.. - Ja, let røven.
Er han læge her?
Nej, han var, for 15 år siden, det var før pillerne og møllerne.
Han sagde han kendte mig, han kender min mor. Han sagde han kender mig.
Du virker stadig ude af dig selv. Kan du huske hvordan du kom herned?
- Listen to me, he knew my mother's name.
Han vidste noget om mig, han sagde jeg har en søster.
Ja, og han vil også foretage en prostata undersøgelse på mig hver onsdag.
Han kendte vores navne, æble dronningen, han var der,
- han så os alle... - Lad os gå lidt,
og så kan du fortælle mig lidt om æble dronningen, okay?
- Du skal bede min mand om at komme. - Det skal jeg nok.
- Men lige nu skal du sove. - Okay.
For alt bliver meget bedre når du har fået sovet lidt.
- Hej Paul, jeg var på vej til hospitalet. - Vi må tale sammen. Må jeg komme ind?
- Ja, ja, er alting okay, er Claire okay? - Det bliver hun.
- Hvad er det der? - Claires familie dokumenter.
- Er der noget galt med Claire? - Ja.
Alle Claires problemer må være ordstammen malory.
Malory?
Er det en mental sygdom eller...
- Hendes tvillinge søster. - Hvad?
Claire havde en tvillinge søster.
Nej, hun har aldrig nævnt noget om en tvillinge søster.
Hun vidste det ikke, ingen har fortalt hende det.
Claire's barndom blev gemt for hende, fra alle.
Hendes mor må i sandhed have været et uhyre.
Se på det her.
Her.
Barnet blev født deformt, og moren skammede sig,
hun afpressede lægen til at forfalske dåbsattesten
for at vise at hendes tvilling var dødfødt, selvom barnet stadig var i live.
Det forklarer den genetiske afvigelse.
Det er derfor dit barn var dødfødt. Det var arvet fra moren, fra Claire.
Så,
hvad betyder det?
- Claire's fantasi-ven. - Ja, Bethany.
Malory Bethany Pinnacle.
Siger du at Bethany er Claire's søster?
Ja, hendes søster.
Okay, Paul, du foreslår vel ikke noget overnaturligt, det er..
Hør her, jeg er videnskabsmand, men det her hus gør noget ved hendes sind
og jeg foreslår at du holder hende væk.
Tag dit tøj på, lige nu. Vi er nød til at smutte.
- Hvad sker der? - Jeg så hende, Bethany, Malory,
eller hvad hun hedder, hun narrede mig.
- Hvor? - Hun narrede mig, ligesom med dig.
Dr. brown, hun fik mig til at snitte ham. På struben, og han blødte,
og han døde, vil du ikke hjælpe mig, hvem vil tro på mig?
Jeg vil ikke i fængsel. Ingen troede dig og jeg er din mand, jeg troede dig ikke.
Nej, nej, nej, okay? Jeg er nød til at fjerne hende.
Hvad?
Hun var min søster og jeg vil ikke behandle hende som min mor.
- Vi er nød til det for at komme videre. - Nej, nej.
Du behøver ikke at tage med men,
- Jeg tager tilbage. - Jeg vil ikke.
- Er du sikker? - Overhovedet ikke.
Undskyld.
Jeg ønskede det ikke sådan.
Hun fik...hun fik mig til det.
Undskyld.
Okay.
Der.
Det var der.
Det var mit sted.
Der er et hul derinde, som en tunnel.
Kan du gøre det større?
Ja, øjeblik.
Okay.
Det burde være stort nok. Jeg kravler ind.
- Nej, jeg må gøre det selv. - Claire, det er ikke sikkert.
Nej, Aaron. Jeg er nød til det.
Hun er min søster.
Vær forsigtig.
- Hvor fører den hen? - Jegved det ikke, den fortsætter bare.
Nej, skat, jeg kan ikke lide det, kom tilbage.
Det er okay, Aaron.
Følg min banken.
Jeg er lige her, Claire.
Igen?
Jeg er med.
Aaron, jeg kan se en tunnel.
- Jeg går ned. - Vær nu forsigtig.
- Bethany.
Bethany, Jeg er din søster!
Det er okay, det er okay.
Hold op!
Hold op, Bethany, jeg er her for at hjælpe dig.
Det er okay, det er okay!
Jeg er hos dig.
Hold op, jeg er hos dig.
Bethany, jeg er her nu, jeg er hos dig.
Du er okay.
Jeg er her nu.
Jeg er her, Bethany.
Du er okay.
Du er i sikkerhed.
Det var min fejl.
Det var min fejl du døde.
Vi gik vores vej.
Jeg var 10 år gammel og jeg,
Jeg plagede mor om at vi kunne stå på ski, fordi det sneede.
Otte dage i en hytte med mad og varme og venner,
og imens sultede du her alene i mørket.
Det er min fejl.
Jeg forstår godt hvorfor du hader mig, jeg hader mig.
Jeg var din eneste ven,
men jeg vidste ikke du var virkelig.
Undskyld.
Det er på tide at sætte dig fri.
Ærligt så tror jeg at i sagtens kunne have fået en højere pris,
men så længe i er tilfredse.
Det er vi, meget, tusind tak.
Okay, så, hvis i har taget hvad i behøver og bundet jeres løse ender...
Det hele er klart.
Det har været en fornøjelse.
- I lige måde. - Tak.
- Er du sulten? - Egentlig ikke.
- Jeg vil bare gerne væk. - Ja.
Vi kan spise noget på vejen.
- Velkommen til en ny begyndelse. - Til en ny begyndelse.