Tamo je reka,
zvana "Reka bez povratka"
Ponekad mirna,
a ponekad divlja i slobodna.
Ljubav je putnik
na "Reci bez povratka"
Zauvek izgubljena
u olujnom moru.
Mogu da čujem zov reke,
* REKA BEZ POVRATKA * Gde vodopad buči
Mogu da čujem moje ljubavi zov... dođi kod mene.
Izgubih ljubav na reci
i zauvek moje srce će čeznuti
Ode, ode zauvek
"Rekom bez povratka"
Nikad mi se neće...
...vratiti.
TITL OBRADIO: ..::: VLADA :::..
Vaša Biblija, oče. Nemojte sada da je izgubite.
Hvala.
Mislio sam da ću ovde naći, malo trgovačko naselje...
a našao sam... Sodomu i Gomoru.
I sve ovo zato, jer je neko ovde, pronašao zlato.
I vi ga tražite, oče? - Došao sam da pokrstim Indijance...
Ali mislim, da sam belom čoveku potrebniji.
Dobro veče, oče. - Dobro veče.
Ko je zadužen za sve ovo?
Otac kaže, đavo.
Čija je ovo radnja? Takođe, đavolova?
Ne, još uvek je moja.
Tražim dečaka. Ima oko devet godina.
Ovde je trebao da ga dovede, čovek po imenu Martin.
Videli ste ih? - Bili su ovde.
Bili su ili jesu?
Mislim da je tip otišao u planine, odmah pošto je stigao.
A dečak?
Luta ovuda, kao izgubljen.
Ako dođe ovamo, hoćete li ga zadržati i obavestiti me?
Kako se zove? - Mark Kolder.
Koliko mu je godina? - Devet.
A kako je vaše ime?
Ja se nisam izgubio.
Jedan srebrni dolar, sjajni srebrni dolar
Menja ruke, menja ruke
Beskrajno se kotrlja, troši i krade
Menja ruke, menja ruke
Potrošen na dečiju tričariju
Osvojen kockarskom žudnjom
Probušen odmetničkim metkom
I izgubljen u krvavo-crvenoj prašini.
Jedan srebrni dolar, jedan srebrni dolar
Menja ruke, menja ruke
Ljubav je svetlucava lutka
Svetla kao zvuk crkvenih zvona
Prokockana i potrošena i bačena
I izgubljena u prašini vremena.
Jedan srebrni dolar, jedan srebrni dolar,
Menja srca, menja živote,
Menja ruke.
Odnesi ovu pivo u brijačnicu. Znaš gde je?
Da, gospodine. - Donesi mi keš.
I nemoj da proliješ pivo, mladiću. To je tečno zlato.
Hoćeš da probaš, sa nekim malo višim?
Kao, na primer!?
Kao, sa mnom.
Hoćeš li da pozajmiš pištolj?
Mislim, da mi neće trebati.
Šta ti je ta oznaka, na kaputu?
Stavio ju je čovek, koji me je doveo.
Tražim oca.
Kako tvoj otac izgleda? - Ne znam.
Bio sam još dete, kad sam ga poslednji put video.
Da li bi voleo, da liči na mene?
Da, gospodine. Voleo bih.
Ja sam tvoj otac.
Kako ja to mogu da znam?
Čovek koji te je doveo, zove se Martin.
Platio sam mu 100 dolara. Došli ste iz Ilinoisa.
To je svako, mogao da sazna.
Ko je ovo?
Moja majka.
U redu, sine. Hajdemo odavde.
Moram da se oprostim od Kej. - Kej? Ko je Kej?
Gospođica, koja peva u baru.
Moraš li? - Da, gospodine. Moram.
Dogovoreno, uradimo prvo to.
Kej, pronašao sam ga. To je on.
Baš imate petlje...
Da ostavite dete, na ovakvom mestu!
Kakav ste vi to otac?
Najgori.
Pa, dobro ja da to priznajete.
Lepo od vas, što ste mu pomagali. Rado bih vam dao, nešto novca.
Ne, hvala. Imam nešto malo.
Onda, hvala vam. Idemo, momče.
Nadam se, da ću te još neki put videti.
Lepo je upoznati, pravog kavaljera. - Hvala.
Nemoj da zaboraviš svoje stvari.
Hvala, još jednom.
Doviđenja, Mark. - Doviđenja, Kej.
Živela sam po celoj zemlji i videla sam baš sve
I ono što želim spremna sam da imenujem...
On je velik i jak i lep i šest fita je... visok
Idem da uknjižim moj rudnik.
Izgradila sam se pravu bonancu i on je neotesan i nagao
Ali šta on dobija... ja sam spremna na pitomost
On vredi čitavo bogatstvo ali ne u kešu
Idem da uknjižim moj rudnik
Imam groznicu, oooh... groznicu,
Ali ne za zlatom u zemlji
Želim da naglasim nešto važno
Da i ja mogu da odbacim moje ograde
Kao što nikad ne treba žuriti sa biranjem i merenjem
I u kopanju za zlatom, sve je to igra.
Ja ću naći čoveka, koji to ustanovi i tada ću ga uzeti
Ko će mi pomoći da uknjižim moj rudnik?
Idem da uknjižim moj rudnik.
Tražiš zlatne grumenčiće?
A, B, C, D Ko će me uknjižiti, pod ljubav?
Postoji li čovek, ne samo jedan čovek,
Postoji li čovek na svetu koji bi menjao svoje zlato
Jer šta bi on osvojio da ostane u igri
Zbog toga, zabavljajte se i trošite, pre nego što postanete previše stari.
Ko će mi pomoći da uknjižim moj rudnik?
Ko će mi pomoći, pomoći, pomoći mi
Ko će mi pomoći da uknjižim moj rudnik... večeras.
Šta ćeš ti ov...?
Gde si ti ceo dan?
Ljubavi, ima jedan stih koji kaže:
"Nada je poslednje, što se gubi".
To ti je kao opravdanje? - Tako nekako.
Jednog dana ću te izvaditi iz ovog svinjca.
Ja sam spremna.
Nema više pevanja u salunima i šatorima.
Kažem ja sebi... Vodiću je u sve svetske metropole.
Prvo mi reci, šta si to pio?
Dijamanti u kosi, rubini na ruci. - Praporci na nogama...
Biseri... A haljine, dostojne kraljice.
Iako, ti u ovima izgledaš bolje.
I kako ti to misliš da ostvariš? Na kartama?
Već jesam.
Nisi me čula? Uspeo sam. - Šta si uspeo?
Dobio sam zlatan rudnik, tik uz najbogatiju žilu.
Hari, od koga? - Zar je to važno?
Neću valjda, ceo život da igram za mizeriju.
Ovaj put sam imao sreće. Ovo je ono veliko. To je to!
Hari, šta ćeš sada da uradiš?
Kako "ja", misliš "ja i ti".
Idemo u Council City da registrirujemo taj rudnik,
pre nego što se nešto dogodi.
Šta može da se dogodi? - Ko zna, svašta.
Tip može da se naljuti i da kaže da sam varao.
Jesi li?
Rekao sam ti, imao sam sreće, to je sve. Čista sreća.
Sada moramo, što pre da nestanemo odavde.
Svuda sam tražio, i nigde ne može da se kupi konj.
Imam drugu ideju.
Kupićemo splav i ići ćemo rekom do Council Citya.
Imaš novca? - Da, nešto malo.
U redu. Idemo. Vadi ga.
10, 20...
Zanima te, samo moj novac.
Stvarno?
Oraćemo, lovićemo i pecati. Kako ti to zvuči?
Samo ja i ti? - Tako je.
Prelepo. - Sve će biti u redu...
Naučiću te da pecaš i postavljaš zamke,
i uskoro ćeš biti najbolji.
Pokazaćeš mi, kako se puca?
Da, naučiću te i da pucaš.
Šta rade ovde?
Došli su da pogledaju, šta ima u gradu.
Ne verujem, da će im se svideti.
Na ratnoj su nozi? - Ne, idu iz lova.
Kad idu u rat, stave ratničke boje.
Tada znaš, da love tebe.
Mark!
Hajdemo, dečko. Điha!
Ne može se sve preći, na ovom svetu.
Ponekad treba ustuknuti i vratiti se.
Mislio sam, da radim dobro. - Radiš vrlo dobro...
ali ne treba da slomiš plug, ni da upropastiš konja. Zar ne?
Idemo kući, da popijemo kafu.
Zašto ste me nazvali Mark? - Jednostavno, ja sam Matthew...
A iza Mateje u Bibliji, dolazi Marko.
A ja sam iza tebe? - Tako je.
To si se ti setio? - Ne, tvoja majka.
Hajdemo, dosta je sanjarenja.
Kad prodamo prvu žetvu, kupiću ti poklon. Šta bi najviše želeo?
Pušku, samo za mene. - U redu, imaćeš je.
Bićemo bogati, kao oni koji nađu zlato?
Ne, ali bogatiji od onih, koji ne pronađu ništa.
Dugo sam živeo daleko od tebe. Tada sam razmišljao...
ako čovek ne zna šta radi, ni kuda ide...
najbolje što može da uradi je da se vrati i počne ispočetka.
I odlučio sam, da ponovo obrađujem zemlju.
Sredio sam da te dovedu, i sad smo ovde.
Nikada mi do sada, nisi postavio toliko pitanja.
Imaš li još koje? - Nisi mi nikada rekao, gde si bio.
Reći ću ti nešto...
Sledi me napolje i pokazaću ti.
Mogu da pogodim, sve što vidiš.
U redu. Ono drvo.
To je nemoguće, da se promaši. - A granu?
Koju? - Onu gore, na levo.
Imaš vid, kao skakavac.
Koji pogodak!
Hajde, sad si ti na redu.
Sad ti gađaš. Proveri!
Drži je, kako sam ti pokazao, stegni je u ramenu.
Obraz priljubi uz kundak. Šta je najvažnije?
Pogoditi metu. - Kada?
Prvim metkom. - Zašto?
Možda neće biti drugog puta.
U redu. Ciljaj smireno.
Olabavi lakat... opusti se... U šta ciljaš?
U onu granu, sa desne strane.
Dobro... Samo trenutak.
Biće bolje, da sačuvamo ovaj metak.
A ako dođu sa ratničkim bojama?
Borićemo se. Mi smo ovu zemlju raskrčili, sine.
Naša je i ostaćemo na njoj... ili pod njom.
Ti se ničega ne bojiš, zar ne?
Kad sam sa tobom, ne.
Met, gledaj.
Raspoznaješ nešto?
Izgleda, kao da su dva čoveka.
Uzmi. Idem po uže.
Drži ovde!
Izdrži. Pusti sad mene.
Dovedi konja.
Sada, Mark. Poteraj ga.
Poteraj ga na desno. Još!
Hvataj. Pripremi se za silazak na obalu.
Moje stvari. - Zaboravi ih.
Verovali ili ne, ovo je naš medeni mesec.
Pa, najvažnije je da ga preživite.
Zovem se Kolder. Met Kolder. - Veston, Hari Veston. Mnogo hvala.
Zdravo! - Drago mi je, što te opet vidim.
Vi se poznajete? - Mi smo stari prijatelji.
Dođite, da se osušite u kolibi.
Sine, trči da upališ vatru.
U redu. - Hajde, idem sa tobom.
Idemo. - Sa tobom sam, idemo.
Hej, šta to imate ovde, Kolder?
Farmu. - Svi, miljama unaokolo,
kopaju tražeći zlato, a vi kopate na farmi?
Tačno. - Valjda znate, šta radite.
Znam ono, što oni ne znaju. - Poznajem li vas odnekud?
Zavisi, čime ste se bavili.
Ja sam kockar. - Tada me sigurno ne poznajete.
Ja uvek kažem:"U čemu je razlika?" - Isto, kažem i ja.
Već je popravio splav.
Da, tom se čoveku žuri.
Pitanje je života i smrti. Moraju da stignu u Council City.
Na tom splavu? - Tako on kaže.
Tada ne želim da znam, ništa o njihovim problemima.
Ona je predivna, zar ne?
Kao što stara poslovica kaže: "Lepota je prolazna".
Šta je prolazno? - Lepota.
Kako to može da bude?
Pitaj nju, sine. Čini se, da je stručnjak u tome.
Zdravo! - Zdravo, prijatelju.
Lepe su, zar ne? Moram ih čuvati. Samo su mi one ostale.
Zašto si se udala? - Zaljubila sam se.
Kako znaš, kad si zaljubljen?
Ne znam... Ne možeš da jedeš, spavaš...
Kao, kad te boli stomak? - Isto tako, samo u srcu.
Znaćeš, kad budeš stariji.
Koliko si ti stara? - To nije pitanje za jednu damu.
Što ne znači, da sam ja dama. - Zašto ne?
Pitaj me to, za 10 godina. Pokušaću da ti odgovorim.
Rekao sam mu da si predivna, a on meni, da je lepota prolazna.
Ko? - Met, moj otac. On kaže, da je to stara poslovica.
Stara poslovica, stare vrane.
Kada si izgubio majku?
To je bilo, kada je moj otac bio odsutan. Zato me je i tražio.
Ideš da tražiš zlato? - Dobro bi mi došlo malo.
Šta bi radila sa njim?
Šta bih radila? Oh, kupovala haljine,
živela u luksuznim hotelima... išla u operu.
Šta je to? - To je muzika...
...visokih tonova i otmena, nije kao moja.
Meni se sviđa tvoja. Otpevaćeš mi neku pesmu?
Imam jednu za tebe... Ako uspem da se setim.
Dugo je nisam pevala.
Večera!
Ne mogu da vas zamislim, kao farmera...
Da ste rekli nešto drugo poverovao bih vam.
Iako ne ličim, ja jesam farmer. - Još kafe?
Da. - Šta rade sa zlatom, kad ga pronađu?
Menjaju ga za novac. - A zašto ne koriste zlato?
Jer ga je teško nabaviti.
A kad bi koristili nešto, što se lakše nabavlja?
Kad se nešto lako nabavlja, ljudi ne vide vrednost u tome. Ne cene to.
Ako je teško da se nabavi, onda je to nešto posebno.
Kao i veverica. Teško ju je uhvatiti.
Shvatio si... To je suština.
A tvor? - A da mi dodaš drugi tanjir?
Kolder, šta mislite, koliko nam treba, do Council Citya?
Poznajete to područje? - Ne, ali imam kartu.
Da vidimo... Mi smo ovde.
Imali ste problema, prilikom dolaska. I dosta sreće.
Council City je ovde. - Ne izgleda daleko.
Ovaj splav neće izdržati, brzake do grada.
Došli smo dovde. - Znam, bio sam tamo.
Odavde se reka naglo spušta. Brzaci su sve opasniji.
Prolazi se kroz usko grlo, u dužini od 20 kilometara.
Obale su, kamene litice.
Možete ići po zemlji, ali nemate ni puške ni konja.
Po vama... nemoguće je.
Pitali ste me, rekao sam vam... Sad je dosta.
Kolder, moram da uknjižim rudnik u Council Cityu.
Moram da stignem tamo.
Vi mene ne možete da zamislite kao farmera,
a ja vas kao kopača zlata.
Dobio sam ga na kartama. Uvek sam dobijao male sume, a gubio velike.
Ovaj put sam imao sreće. - Sreće?
Igrao sam sa nekom seljačinom, pa nisam trebao ni da varam.
Pa onda, čemu takva žurba?
Možda on misli, kao i vi... da nije bila samo sreća.
Šta bi on mogao da uradi?
Da proba da stigne u Council City, takođe.
Ako stigne pre mene, jedan od nas dvojice gubi.
Koliko tražite, za konja i pušku?
Novac? Šta mogu sa njim da uradim?
Da orem sa srebrnim dolarom ili ga bacim, Indijancima u lice?
Moram stići tamo. Koliko tražite?
Zašto ne pričekate da posejem, pa ću vas ja odvesti?
Ne mogu da čekam. - Pa, ja ne mogu da idem.
Nije tamo, Kolder.
Izlazite.
Hajdemo, vaš sin je napolju.
Hari, šta to radiš?
Uzimam pušku, Kolder, a pozajmiću i konja.
Dovedite ga! Dovedite ga i niko neće biti povređen.
Mark, uradi kako kaže. - Ne.
Uradi to.
Bićemo tamo nekoliko dana i vratićemo se.
Uzmite dečaka sa sobom. - Dečaka? Zašto?
Indijanci, Westone. Vi imate pušku. Povedite i dečaka.
Ne mogu, Kolder. Žurim se. Mogao bih da izgubim bogatstvo.
A on bi mogao, da izgubi život.
Pripremi vreću sa hranom. Neka to uradi dečak.
Vi, osedlajte konja.
Hari, ovo nije potrebno. To je samo nekoliko dana.
Nije toliko važno. - Jeste, važno je.
Četiri - pet dana, ne znači ništa, za jednog farmera...
ali za mene da.
Ja ništa ne kradem, samo pozajmljujem.
Bićete višestruko nagrađeni, za ovu uslugu.
Novac u ruci je isto tako dobar, kao i žito u zemlji.
Met! Met!
Pazi, Mark, puška!
Met! Met!
Hajde, idemo odavde.
Ubio ga je, ubio je mog oca! - Biće dobro. Idi po vodu.
Idemo, idemo!
Ne možemo ga ostaviti ovakvog. Ranjen je.
Nije morao da bude!
Nije morao, ni da nas spašava sa splava.
Čekaću te ovde, Hari.
Kako to misliš, čekaćeš me? - Mislim, kako sam i rekla...
Ne mogu ih ostaviti ovakve. Ne mogu da napustim dečaka.
Stići ćeš mnogo brže u bez mene, zar ne?
Da, u pravu si.
Uknjižićeš rudnik i brže se vratiti.
Idi sam, Hari. Ja ću te ovde čekati.
Nećeš se zadržati dugo, zar ne?
Neću, ako si ti ovde. To dobro znaš.
Ne brini se. Biće dobro.
Da bi se on ubio, treba nešto jače, od kundaka puške...
Ima glavu, tvrdu kao kamen.
Čekaj malo...
Šta to radiš?
Otišao je? - Čovek je otišao, ali ona je ostala.
Nije htela da nas ostavi same.
Zašto ne? - Jer si bio ranjen.
Ona mu je to rekla... - Ostavio ju je, da pazi na mene?
Ne sviđa mi se to što je uradio, ni kako je to uradio, ali vratiće se.
Za to vreme, ja ću se brinuti za vas. - Baš lepo.
Svi se brinu o meni...
Oni takođe.
Moramo da idemo odavde. Uzećemo splav.
Hajdemo, sine.
Splavom? Rekli ste...
Ono što sam rekao ranije, više se ne računa.
Sad' nemamo više izbora. Pokupite svoje prnje.
Idemo, Kej.
Idemo.
Samo časak. Drži ovo.
Mark! Požuri, Mark!
Met, gledaj!
Nije to ništa, sine... Bar nismo unutra.
Podići ćemo novu.
Oni bi to svakako uradili, zar ne?
Da sam imao pušku? - Da li bi?
Ne bi, tako lako.
Držite se.
Ako i dalje bude ovako, počeću da nosim potkošulju.
Idući put, ne budi tako hrabar. Ako se povrediš, viči.
U početku me je bolelo, a posle sam zaboravio.
Slušaj ti njega... - Budi miran, da zavežem.
Ne treba... - Budi miran.
Idem da vidim, šta mogu sa ovim da uradim na reci.
Okruženi smo Indijancima, a vi biste da pecate!?
Umreti se može, na puno načina... Ne bih voleo, da umrem od gladi.
To će mu doneti sreću. - Trebaće mu, ako će pecati sa ovim.
Idem da potražim nešto za jelo. Ovde bi trebalo, da bude bobica.
Gde? - Tamo gore.
Idem ja. Ti ostani ovde.
Ne miči se.
Šta radite ovde? - Sakupljam bobice.
Ma, nemojte. Nisam mogao ni da zamislim, da ste žena te vrste.
I moja vrsta, ogladni.
Gde ja ta riba? - Ostavio sam je u reci.
Uzmite. Hajde, uzmite nekoliko.
Dajte nešto dečaku.
Dobro ste me podsetili...
Ja bih zaboravila.
Nije li riba suviše mala?
Stara poslovica kaže:
"Više vredi mala riba, nego prazan tanjir".
Vi imate priličnu zalihu, tih poslovica.
Gde ste naučili pesmu, kao što je ta?
Nisam došla direktno, iz kolevke u onaj grad.
Zašto ste, uopšte, došli na onakvo mesto?
Mora se negde živeti. Tako sam, barem ja mislila.
Trebao mi je novac, da pobegnem odande.
Kada sam upoznala Harrya i on je hteo to isto.
Onda je dobio rudnik.
To nam je velika šansa...
Šansa za oboje, da odemo odavde.
Kuda? - Daleko, od dosadašnjih života.
Negde, gde ljudi žive kao ljudska bića.
To ima samo u raju.
Nismo mislili, da idemo tako daleko.
Ali ste krenuli prečicom.
Krenućete za njim, zar ne?
Da, tako je.
Ali, rekli ste da niko ne može da se spusti niz reku!
Rekli ste, da bi to bilo samoubistvo, ako neko pokuša!
On nije pokušao, ja jesam.
Tu je razlika.
Nećete mu pružiti šansu, zar ne?
Naravno, da ću mu pružiti šansu...
Istu šansu, koju je on dao meni... i njemu.
Ako sledeći put to pokušate, zaboraviću da ste žena.
Sumnjam u to.
Verujte mi na reč. Budalo...
Znate li šta radite? - Mislim da znam.
Znate li, koliko bi izdržali bez splava, bez puške?
Celo područje je preplavljeno Indijancima.
Koja ste vi vrsta budale?
Od vaše vrste, ne. - A od Vestonove?
Toliko volite tog pacova, da rizikujete živote svih nas,
samo da ga ne uhvatim?
Vi to ne razumete.
Ja samo ne vidim... s' obzirom, kako se on ponaša prema vama.
Reći ću vam, kako se on, prema meni ponaša.
On ne ponaša prema meni, kao da sam skitnica...
On se ponaša prema meni, kao da sam žena.
Pa, pogrešio je...
Da ste živeli kao on, celog života na mrvicama...
možda biste i vi uradili neku glupost, da bi zgrabili sreću.
Možda bi ste i vi napravili, koju budalaštinu.
Ne bih ostavio dete da umre ili ženu...
pa makar bila... i skitnica.
Vi nikada ne grešite?
Vi ste savršeni. Nikada niste pogrešili?
Nikad, a da nisam platio, što će se i njemu dogoditi.
Mislite da znate, mnogo o njemu...
Ali on takođe zna... o vama.
Zna, sve o vama.
Pogrešio je, ali barem nikoga nije ubio!
Šta hoćete time da kažete? - Znate vi, vrlo dobro.
Znao je, ko ste vi...
Znao je odakle ste došli i šta ste uradili...
Znao je, da ste ubili čoveka i da ste bili u zatvoru...
i zašto ste bili u zatvoru... Jer ste mu pucali u leđa!
Donesite stvari na splav.
Dođi, dečko...
Morao sam ti to, sam reći.
Uradio si, to što je rekla?
Da. Slušaj... Slušaj, bio je to loš čovek.
Pokušao je da ubije mog prijatelja i ja sam ga ustrelio.
Poslali su me u zatvor zbog toga.
Zato nisam mogao, da budem uz tebe.
Hteo sam ti to reći, kad malo porasteš.
Pucao si mu u leđa?! - Tačno, ubio sam ga!
S leđa ili spreda... Zar je važno, kako ubiješ zmiju?
Zar je važno, kuda je njegovo lice okrenuto!?
Biće bolje da nastavimo. Zašto joj ne pomogneš?
Indijanci je zovu: "Reka bez povratka"...
Sada ćete saznati, i zašto.
Jedna stvar, u vezi ovoga: "Što duže traje, manje se brineš".
Kej!
Ostani ovde na straži. Ako nešto vidiš ili čuješ, zviždi.
Ne mogu da palim vatru. Možda kruže ovuda.
Indijanci. - Znam.
Nanjuše dim iz velike daljine.
Biću dobro. - Da, dobro izgledate.
I vi takođe.
Skinite odeću i ogrnite se ovim ćebetom.
Čekajte.
Pričekaću napolju.
Osušite se jednim ćebetom, a drugim se ogrnite.
Vidiš nešto? - Ne.
Umreće? - Ne, ona je jaka devojka. Neće tako lako da umre.
Ali, jako je bolesna, zar ne?
Hladno joj je, iscrpljena je i izgladnela.
Dugo ćemo ovde ostati?
Ne. Svi smo izgladneli.
Potraži malo drva. Možda pronađeš i borovnice.
Rizikovaćemo i zapalićemo vatru.
Budi pažljiv!
Gotova sam.
Vrlo elegantno, za Severozapad.
Iz "Emporiuma", Kanzas Siti.
Lezite... Hajde.
Gotovo. Sednite.
Mislim, da ćete preživeti.
Žao mi je, što sam to rekla pred dečakom.
Povredili ste me i htela sam i ja vas da povredim.
Šta ćemo, takav je život.
Da nije mene, sad bi ste bili na pola puta do Council Cityja.
A da nije Westona, sada bih spavao u svojoj kolibi.
Nećete da spavate?
Neka on spava. To je sad najvažnije.
Ne znam, šta mi je bilo juče.
Samo ste gladni.
Ljudi nekad jedu crve, bube, korenje. - To si pročitao u knjizi?
Jednom sam pojeo crva, ali bio sam tada vrlo mlad.
Prošle nedelje, pojela sam šniclu.
Tada sam bila, mnogo mlađa.
Zaspao je.
Pustimo ga, neka spava.
Bilo bi mnogo bolje, kad bi imali pušku...
On bi tada ulovio neku životinju.
Dobar je strelac.
Zašto je ubio tog čoveka?
Ponekad je to neizbežno...
Ponekad, da bi spasao vlastiti život.
Rekao je da je to uradio, da bi spasao život svom prijatelju.
To može da bude isto, kao da je i tvoj vlastiti.
Pa, zašto su ga onda poslali u zatvor?
To je teško reći...
Zato što mu je pucao u leđa?
Kej!
Gledaj, dva su.
Probudi ga.
Gledajte.
Dodajte mi laso.
Ima ga, ima ga.
Nije li skoro gotovo?
Skoro... Gde je ona otišla?
Ona se zove Kej. - Znam.
Uvek kažeš "Ti" ili "Njen" ili "Ona".
Zašto je mrziš? - Zašto misliš, da je mrzim?
Loše se ponašaš prema njoj.
Ponašam se prema njoj tako, zato što mi ona ništa ne znači.
To je samo zato, jer mrziš njega... Čoveka, koji nas je opljačkao.
A ti, ne?
Ne. - Posle svega što je uradio?
Ona kaže, da on ne zna bolje.
Kaže, da ponekad činimo ružne stvari, a uvereni smo da činimo dobre.
Kao, na primer?
Kao što si ti uradio.
Ubićeš ga?
Mark, slušaj: postoji zakon...
Ne smeš čoveku da ukradeš konja.
U ovoj zemlji je to, kao da mu ukradeš život.
Ja nisam donosio zakone...
Svi ljudi ih donose, da bi se prema njima i ponašali.
To što je uradio, moglo nas je koštati života. I još može...
Hoćeš li mi reći, gde je otišla...? Gde je Kej?
Kupa se, kod vodopada.
Završi ovo.
Osećala bih se živom, da ne umirem od gladi.
A vidim, da ste i vi živi.
Kakva je voda? - Ledena, ali sam postala čvršća...
Pretpostavljam, od kada sam videla život u svoj njegovoj surovosti,
i pošto putujem sa snažnim, ćutljivim tipovima kao što ste vi, momci.
Da... Idem po stvari na splav.
Pomoći ću ti.
Vidiš, kako sam se promenila?
Otkud bih znao?
Trebao bi i sam, da se okupaš pod vodopadom...
možda bi sprao tu ukočenost ili rđu, šta god da je to...
Nisi ti tako loša osoba, iako to svim snagama nastojiš da budeš.
U nekom drugom vremenu i na drugom mestu, mogli bismo se dobro slagati.
Šta je sve ovo? Koja je sad to vrsta glume?
Ja sam umetnik. Nisi to znao? Pevam i plešem.
Mislim, da te poznajem vrlo dobro.
Mislim, da i ja tebe.
I kakav sam? - U stvari, ti i nisi tako zao...
Nisi ni toliko grub, ni toliko nepoverljiv.
Mislim, da i ti glumiš.
Mogao bi biti i ljubazniji, samo malo da se potrudiš.
Ne moraš da me mrziš, samo zato što mrziš njega.
Ja tebe ne mrzim.
Sve bi uradila, samo da ga spasiš. Zar ne?
Čak bi mi postala i "prijateljica".
To može da bude, i bez njega. - Zašto?
A zašto ne?
Pusti me!
Met!
Polakomio se, za ovim mesom.
Mnogo je gladnih, na ovom svetu.
Zar nismo svi? - Svi ste dobro?
Mislim, ali ti nisi. Skini košulju. - Preživeću.
Zovem se Benson. Ovo je Dave Colby.
Dobar ste strelac. - A gladan, koliko i on.
Već dva dana smo bez hrane.
Pa onda, napred, jedite. Zaslužili ste zalogaj.
Namirisali smo hranu. Nismo bili sigurni, da nisu Indijanci.
Ostavili smo konje, tik uz reku.
Tražite zlato? - Više ne, gospodine.
Sada tražimo, čoveka.
Niste nam rekli svoje ime...
Kolder.
Ona vam je žena? - Ne.
Uputili ste se u Council City?
Da, rekom. Imamo splav.
Nije li to malo ludo, pored tolikih Indijanaca?
Ludo je, i bez njih. - Da.
Sada sam se setio, gde sam vas video...
Tamo, gde ste izgubili lepo ponašanje, prilikom jela?
Tamo gde sam izgubio zlatni rudnik, od varalice po imenu Veston.
Zar niste vas dvoje bili nerazdvojni?
Ovog trena, ne mogu da se setim. Sve face su vam iste.
Čuo sam da su dvoje ljudi, pobegli splavom.
Zna li neko nešto, o tome?
Da, to je moj problem.
Znam od svega, po malo.
Šta radite, sa ovim tipom?
Hoću da se udaljim od svega, neko vreme...
Svež vazduh i odmor.
Vi ste šutnuli Westona ili on vas?
Nema veze, dušo. I ja ga tražim, takođe.
Ali ako idete u Council City tim splavom,
nećete se "Udaljiti na neko vreme"...
Udaljićete se, zauvek.
Sa nama, imate šanse.
Oh, stići ćemo mi. - Sa punim stomakom, pravi si ljubavnik.
Čula si me, dušo?
Da, čula vas je.
Ona ima pravo da izabere put, koji ima više šansi.
Sa nama će biti sigurnija.
Zašto ne pitate mene?
Naravno, reci dušo... Ovo je tvoja zabava.
U redu, radije bih bila bez šansi... sa njim.
Čuli ste je?
Učinili ste mi uslugu, Colby. Sad je red da je uzvratim.
Uzmite meso i odlazite.
Ustani! Ustani!
Uradićeš, ono što ti kažem?
Uradi, ono što ti kaže.
Odjaši sa konjima do onog zavoja.
Tamo sačekaj, svog prijatelja.
Uradi tako.
Ostavi njegovu pušku. Uzmi samo svoju.
Poslušaj ga, Sam.
Hvala, na mesu.
Skini opasač.
Nosite sve na splav.
Uzmi tu pušku, sine.
Hajde, kreni.
Čemu sve ovo?
Čim zađe iza zavoja, možeš da pođeš za njim.
Brojaćeš mi? - Mogao sam vam uzeti i konje...
ako ti se to više sviđa?
Ti imaš nož.
Jer sam ga uzeo od tebe.
U redu je. Sad možeš da ideš.
Nadam se da te reka neće ubiti, Kolder...
Nadam se da će to, da prepusti meni.
Ovde ima previše ljudi.
Ne mogu da spavam.
Uzmi. Popij ovo.
Biće ti bolje.
Polako, nema više.
To je sve? - Popij to.
Podeliću sa tobom.
Ja svima donosim nevolje. - Kažeš to, zbog Colbya?
Tu nema pomoći...
Tu nikada ne može da se pomogne.
A osim toga, nisi ti kriva, zlato je krivo...
pretvorilo je Westona u lopova, Colbya u svinju, a tebe u budalu.
Jedna stvar o tebi: i kad doneseš nekome nevolje,
makar pokušaš, da se izboriš sa time.
Samo me nevolje prate.
Nikad mi se ništa dobro, nije dogodilo.
Naravno, da jeste. Svima ti je to isto.
Ne, sa nekim ljudima.
Misliš na Westona? - Da.
Stići će negde, bez obzira, koliko ga to košta.
Zato si se udala za njega? - Šta te briga.
Izgubila si prsten? - Ti znaš sve, zar ne?
Kao, što dečak kaže. - Nije to ništa za mene.
Ne, nismo se venčali.
Trebali smo da se venčamo u Council Cityu.
Mi nikada nećemo stići tamo. Zar ne?
Kao što si rekla: "Ko bi znao".
Dečak spava. Sada mi možeš reći.
Nisam mislio, ni da ćemo dovde stići.
Završi...
Čudan si ti čovek.
Ponekad, upšte ne ličiš na čoveka.
Na životinju? - Ne, nisam to mislila.
Ni ja, ono... tamo.
Znaš, i ti si prilično čudna.
Bila bi mnogo sigurnija, da si otišla sa Colbyjem.
Zašto nisi otišla sa njim?
Zar to trebaš da pitaš? Sa čovekom, kao što je on?
A sa čovekom, kao što je Veston?
Kako bi ti mogao da znaš?
Kako bi ti mogao išta da znaš o njemu? Šta je želeo celog života...
ili šta je bio?
Samo znaš ono, što je tebi uradio.
Napravio je glupost, jer je bio očajan.
Za šaku zlata. - Za svoj život.
Ne vidiš čak ni razliku, između njega i onih ljudi.
Oni to čekaju nas?
Ribe imaju bolje šanse od nas... Ili on.
Zašto nas ne ostave na miru? - Samo hoće, da budu sigurni.
Video si ga?
Video sam jednog, koji vodi konj drugog čoveka.
Kog čoveka? - Colbyja.
Te ptice... To su lešinari? - Da.
Gledajte!
Mogu li da siđu?
Kad pronađu pravo mesto... znaće kuda se može.
Dodaj mi tu pušku, sine.
Pazite!
Met, tamo su!
Daj mi pušku!
Nema više municije.
Zgrabi uže.
Pa, tu smo. To je Council City.
Šta želiš, kad stignemo? - Šoljicu kafe.
Celu šoljicu, samo za mene. - Imaćeš je.
A ti, šta ti želiš?
Otići ćeš po njega? - Dobro znaš da hoću.
Šta god da kažem nećeš se predomisliti?
Neću.
Tada te molim, samo jedno...
Pusti me, da ja pre toga razgovaram sa njim.
Pusti me, da mu ja objasnim.
Ne tražim mnogo. Zar ne? - Možda mu samo toliko treba.
Samo nekoliko minuta, to nije mnogo.
U redu, Kej. Dogovoreno.
Da li si verovao, da ćemo stići? - Ne, baš.
Ja sam znala da hoćemo... Neko ko mrzi kao ti, može sve.
Ili, ko toliko voli.
Voli, koga? - Njega... Bilo je to sve zbog njega.
Nije ni zbog puške ili konja, ni zbog onog, koji ih je ukrao.
Tako je sve počelo.
Pretpostavljam, da je to najbolja stvar, koja postoji.
Šta? - Da te toliko vole.
Gledaj, naš konj!
Čini se da je ovde. - Nadam se, da nije.
Nadam se, da se vratio tvojoj kući.
Nema šanse. - Zašto bi ovde ostao?
Zato što je mislio, da neću uspeti.
Met Kolder Mislio sam da si na svojoj farmi, sa tomahavkom u glavi.
Ne. Čuvam ja svoju glavu, Ben. To je jedino, što mi je ostalo.
Lepa životinja. Kome pripada?
Nekom tipu, po imenu Veston. - Gde mogu da ga pronađem?
Preko puta ulice, u "Crnom grumenu".
Po tvom izgledu rekao bih, da bi ti dobro došao gutljaj.
To ne, ali kafa da. Imaš neku?
Imam svega, osim ptičjeg mleka. Ulazite.
U "Crnom grumenu" je. - Da.
Nemoj se dugo zadržavati. - Neću.
Kaži mu, da sam ovde.
Može da beži, ali neće uspeti da se sakrije.
Neće bežati. Samo razgovaraj sa njim.
Daj mu šansu, da ti objasni. - Dao sam tebi šansu.
Gde ide?
Vratiće se. Hajde, da popijemo tu kafu.
Kej, dušo! - Zašto se nisi vratio, Hari?
Mislio sam da je sreća, što sam i ovamo stigao.
Kako si došla? Sa Colderom?
Da. - U redu. Gde je on?
U radnji, pije kafu...
i čeka tebe. - Mene!?
Nas... Dopustio mi je, da te prvo vidim nasamo.
Prvo? Pre čega?
Trebalo bi to da znaš.
Hoćeš nešto? - Ne. - Ništa, Jack.
Dobro. O čemu želiš da pričaš?
Mogao bi da te obesi zbog onog što si uradio.
Mogao bi da te ubije i niko ga ne bi krivio.
Ja, bih.
Rekla sam mu, zašto si to uradio,
i šta nas je nateralo, da oboje krenemo tim putem.
Mislim, da mi je na kraju poverovao.
Sada, o tebe zavisi. Moraš i ti da mu kažeš, takođe.
Kažem, šta? - Istinu, Hari. Da si bio očajan...
Da nisi mislio da povrediš njega ili dečaka..
Zašto misliš, da će me saslušati?
Zato što je takav čovek...
Zbog dečaka.
Ili zbog tebe?
Gledaj, dušo. Uknjižio sam rudnik.
Bićemo bogati i otići ćemo zauvek odavde.
Osim, ako niste mislili, mene da obesite,
a da rudnik uzmete zajedno.
Nisam to mislio...
Mislio sam, da sam celog mog života, bio... ništa.
Lutalica, varalica i razmetljivac.
Ceo život, čekao sam veliku priliku. Sada je tu.
Neću je propustiti, prokockati, niti niti se vratiti na ono što sam bio...
Neću dozvoliti da me obese samo zato, što neki farmer želi svog konja.
To sam mislio. U redu, Kej. Govoriću sa njim.
Šta će ti to? - U slučaju, da ne čuje dobro.
Dobro, Kej. Kako ti hoćeš.
Šteta, zbog tvoje kuće, Met.
Loše za mene, dobro za tebe, Ben. Sve zavisi, kako na to gledaš.
Šta ti treba? - Sve, što mi daš na kredit.
Uzmi, šta želiš. - Hvala.
Sve je to šašavo, zar ne?
Šta to Ben? - Ovo vreme...
Belci jure zlato, Indijanci jure belce...
Vojska juri Indijance.
Ako ti se sviđa ta puška, zadrži je.
A šta ti tražiš, Met?
Ne pokušavaj da ga kupiš, Hari.
Ništa mu ne nudi. Samo mu kaži istinu.
Slušaš li me ti, Hari?
Hari, ne!
Morao sam.
Sve je u redu, Mark. U redu je.
Videla si... Ti znaš.
Nije bilo drugog načina, Mark.
Bilo je: ili on ili tvoj otac.
Gde ona ide?
Ne znam. - Jel' ona odlazi, tata?
Ne znam.
Ako oslušneš čućeš zov
Tamo je reka, zvana "Reka bez povratka"
Ponekad mirna a ponekad divlja i slobodna.
Ljubav je putnik na "Reci bez povratka"
Zauvek izgubljena u olujnom moru.
Mogu da čujem zov reke
Bez povratka...
Mogu da čujem moje ljubavi zov...
Dođi kod mene.
Izgubih ljubav na reci i zauvek moje srce će čeznuti
Ode, ode zauvek "Rekom bez povratka"
Nikad mi se neće vratiti.
Šta se ovde događa?
Jesi li lud, Met? Spuštaj me!
Met!
Gde me vodiš? - Kući.