"Neînţelegerea prezentului creşte în mod fatal din necunoaşterea trecutului "
ZIUA ASEDIULUI 11 SEPTEMBRIE 1683
Pe 11 septembrie 1683, Islamul atinsese apogeul expansiunii sale spre vest.
300.000 de soldaţi musulmani, conduşi de Kara Mustafa,
au început asediul Vienei,
Oraşul pe care l-au numit "Mărul de Aur".
Ţinta lui Kara Mustafa era să-şi conducă armata spre Roma,
pentru a transforma Bazilica Sf. Petru într-o moschee.
Acest lucru nu s-a întâmplat niciodată datorită călugărului italian,
Marco din Aviano,
şi regelui polonez, Jan Sobieski.
Aceasta este povestea lor...
NORDUL ITALIEI TOAMNA ANULUI 1682
Părinte Marco, binecuvântează-mă, te rog!
Marco... trebuie să intri.
Te aşteaptă.
Daţi-vă în spate!
Vă rog!
Arătaţi-vă respectul pentru Casa lui Dumnezeu!
Părinte Marco, te rog!
Sunt orb din naştere, ajută-mă!
În numele Tatălui şi al Fiului...
- Şi al Duhului Sfânt. - Amin!
În seara asta...
v-aţi părăsit casele.
V-aţi lăsat treburile, ca să veniţi în Casa Domnului.
Dar nu aţi venit aici ca să vă rugaţi.
Aţi venit aici ca să-i cereţi acestui biet călugăr...
să facă un miracol... pe care el nu-l poate face!
Nu la mine trebuie să vă rugaţi... ci la Dumnezeu!
Eu sunt un nimic!
Sunt doar instrumentul pe care Dumnezeu l-a ales
pentru a-şi dovedi existenţa! Rugaţi-vă la Dumnezeu!
În fiecare dimineaţă, mulţumiţi-i...
pentru fiecare nouă zi pe care o trăiţi în această lume plină de minuni.
Rugaţi-vă la Dumnezeu şi când sunteţi bucuroşi şi când sunteţi trişti!
Dar mai presus de toate...
rugaţi-vă la Dumnezeu să vă umple inimile...
cu forţa de a fi soldaţi ai lui Hristos!
Pentru a vă putea apăra casele!
Pentru a vă apăra tradiţiile!
Pentru a vă apăra credinţa!
Pentru că în curând...
foarte curând...
asta e ceea ce trebuie să facem.
Să ne apărăm credinţa!
Acum, rugaţi-vă cu mine.
Tatăl nostru... care eşti în ceruri...
Văd!
Dumnezeule, văd!
E un miracol! El i-a redat vederea!
Doamne! Îţi mulţumesc! Pot vedea!
Vă rog, daţi-vă înapoi!
Opriţi-vă!
Ce faci?!
Ce crezi că faci?!
Credeţi că o bucată din această haină vă va salva?
Numai Hristos vă poate salva!
Idolatrii superstiţioşi!
Daţi-vă în spate!
Nu mai împingeţi!
Mergeţi la casele voastre!
Doamne...
Dumnezeul meu...
În toţi aceşti ani m-am rugat pentru credincioşii mei...
şi niciodată nu s-a întâmplat nimic.
De ce eu?
De ce?
ISTAMBUL, TURCIA
Te numim pe tine, Kara Mustafa...
Mare Vizir al Imperiului Otoman.
Îţi încredinţăm ţie, de asemenea... bagheta comandantului.
Ţie îţi cerem să duci steagul verde al lui Mohamed...
în inima Europei.
De data asta nu ţi-a fost foarte uşor, nu?
Adevărat.
Înainte ca multe luni să treacă, tu vei fi primul care va ajunge în vârful dealului.
Crede-mă.
Vreau să fiu ca tine, tată. Vreau să devin un mare războinic.
Vei fi.
Vei fi cu adevărat mare.
Pentru că ai moştenit frumuseţea mamei tale şi puterea tatălui tău.
Să mergem...
altfel mama ta va începe să-şi facă griji.
Ajunge!
Nu pari prea bucuroasă să mă vezi.
Fiecare moment departe de tine, mi se pare ca o eternitate, stăpâne.
Atunci, de ce eşti aşa de tristă?
Am avut un vis ciudat. Destul de lipsit de importanţă.
Spune-mi, stăpâne...
Care e sarcina care te va duce departe de favorita ta?
E o sarcină...
pe care nici un comandant al Imperiului Otoman...
nu a îndeplinit-o până acum.
Să duc steagul verde al Profetului în inima Europei.
Să îngenunchez Vestul la picioarele mele
aşa cum strămoşii mei îşi atârnau carnea de cal la şei
ca s-o frăgezească. Vreau să...
cuceresc Mărul de Aur - Viena!
Şi să-mi conduc armatele spre Roma...
ca să-mi adăp caii în Piaţa Sf. Petru!
Nu fă acest lucru fără amuleta asta...
Acum câteva zile iscoadele mi-au spus...
că în Veneţia trăieşte un om, un călugăr...
cu abilităţi neobişnuite.
Vindecă bolnavii, redă vederea orbilor...
şi poate fi simultan în două locuri.
Numele lui e Marco.
Marco...
Era numele băiatului, căruia i-am salvat viaţa cu mulţi ani în urmă.
El mi-a dat amuleta asta.
AVIANO, FRIULI
E în regulă?
Nu. Încă nu e bine.
Culoarea trebuie să fie mai pronunţată.
Dacă e prea deschisă, dispare rapid.
Trebuie să fie foarte pronunţată...
Mulţi ani au trecut de când ai luat ultima dată cina cu tatăl tău.
Acum, în viaţa fiului tău a apărut un alt tată.
Unul mult mai important decât tine, Carlo.
- E Tatăl nostru Ceresc. - Desigur.
Dar el nu e nevoit să încerce să pună capăt întâlnirii
la sfârşitul fiecărei luni.
Carlo...
Îţi aminteşti noaptea când am găsit sabia părintelui Giovanni în pădure?
În acea noapte Dumnezeu m-a chemat la el.
Nu a fost imaginaţia mea...
n-a fost febră... sau delir.
A fost vocea lui Dumnezeu ce mă chema. În acea noapte am decis să devin preot.
Aveam nevoie mai degrabă de un ajutor în vopsitorie...
nu de un preot.
Dar tu ai decis altfel.
Iartă-mă... Sunt foarte obosit.
Noapte bună...
fiule.
Haide!
Atelierul nu mai merge aşa de bine ca altădată.
Ai observat asta.
Ştiu, îmi pare rău, mamă.
Turcii au început raidurile.
Navele cu semilună... nu mai vin la Veneţia.
- Tatăl tău e... - D-nă! Veniţi repede!
Ce e, Bartolo?
Un grup de tineri au urcat pe deal!
Vor să-l omoare pe Abul!
Dumnezeule!
Pleacă de aici, turcule!
- La o parte, târfo! - Opriţi-vă!
Ce faceţi? Aţi înnebunit?
Abul e fratele nostru!
E fratele nostru, chiar dacă se închină unui alt Dumnezeu!
Nu! Nu e ca noi, e turc!
Linişte!
Nu erai nici măcar născut, când a venit la Aviano.
În toţi aceşti ani nu a făcut rău nimănui!
Asta e dovada vie, că putem trăi împreună!
Să respectăm şi religia celorlalţi! Putem trăi în pace cu ei!
În pace? Ce vrei să spui, călugăre!
Acum două zile semeni de-ai lui au prădat o mulţime de sate din Ungaria!
E adevărat. Au decapitat bărbaţii, şi au răpit femeile şi copiii!
Dumnezeule!
- Destul! Să-l omorâm! - Nu!
Haideţi!
Să mergem!
Ne vom întoarce, turcule! Şi atunci nici un călugăr nu te va mai apăra!
Ne vom întoarce!
Nu ne uita, vom reveni curând!
Punem noi mâna pe tine, turcule!
Ţi-ai riscat viaţa!
N-ar fi trebuit să faci asta!
Nu te poate auzi. E surdă.
Locuieşte cu tine?
Dumnezeul meu e mai tolerant decât al vostru, Marco. Am patru neveste.
De ce nu te aperi?
Oh, Allah decide soarta noastră. Nu ar trebui să ne opunem.
Ştii, Abul...
Demult, pe vremea când studiam la seminar...
m-am gândit mult la faptul că Dumnezeul în care credeţi voi...
e foarte diferit de al meu.
M-am întrebat...
De ce Dumnezeul ăsta permite atât de multor oameni
să creadă într-un Dumnezeu, care nu este el?
Şi am realizat că copiii săi sunt cei care poartă lumina Lui...
acolo unde este nevoie.
Într-o zi, Abul...
şi tu vei vedea adevărata lumină.
Toate luminile sunt adevărate, Marco.
Doar una singură e cea adevărată.
Doar una.
Allah e mare!
Nu.
- Lasă-ne singuri. - Stăpâne.
Ce demon bântuie visele tale?
Astă seară, te-am văzut din nou pe dealul ăla.
Ai avut acelaşi coşmar?
De fiecare dată e din ce în ce mai clar.
Ca şi cum povestea şi-ar mai adăuga un nou capitol.
În seara asta, visul ţi-a dezvăluit cum se termină povestea.
Aşa e?
Într-adevăr.
- E Marele Vizir! - Da, e Kara Mustafa.
Acum puteţi vorbi.
Ce vreţi să ştiţi?
Curând, voi porni întro încercare măreaţă. Dar e un vis care mă chinuie
de mai multe nopţi.
Vorbeşte-mi despre visul tău...
Kara Mustafa.
Galopez pe deal în jos... îmbrăcat în armură, ca pentru bătălie.
E un om...
îmbrăcat precum călugării, în frunte a mii de arcaşi.
În mâna dreaptă ţine... o cruce de lemn.
Şi ca la un semnal...
văd o mulţime de săgeţi zburând.
Zece... Douăzeci... Lovindu-mă!
Nu, visul ăsta nu e al tău.
E visul unei femei, una din haremul tău.
E visul preferatei tale.
De unde vine această femeie?
E italiancă.
A fost răpită din satul ei, atunci când avea patru ani.
Atunci, într-adevăr, în visurile ei se află
o fărâmă de adevăr.
Ce vezi în viitorul meu?
Văd...
sânge.
Foarte mult sânge.
Eşti sigur de ceea ce spui?
Da. Văd mult sânge.
Dar nu e sângele tău. Nu e al tău...
Sângele tău nu poate fi vărsat...
Kara Mustafa!
- Uită-te acolo! - Unde?
Deasupra turnului.
Deci... E frumos.
Se poate vedea clar. Chiar şi fără această invenţie.
A apărut din nou. Apare în fiecare noapte. Dinspre est.
Precum cometa care a vestit
celor trei regi naşterea Domnului în Betleem.
Uită-te şi tu, părinte Marco.
Iisuse!
Într-adevăr, se pare că seamănă cu cometa...
Ce e, părinte Marco?
Ce ai văzut de ce eşti aşa supărat?
Ce s-a întâmplat?
E sânge...
Sânge din est.
E semnul...
Ăsta e semnul.
Ceea ce îţi voi spune îţi va produce supărare.
A venit vremea să plec de aici, Lena.
Acasă. La Istanbul.
Nu te pot lua cu mine.
Cometa e un vestitor al războiului.
Şi în ţara mea, în timp de război, nu e loc pentru femei.
Ai dreptate.
Între inimă şi credinţă, urmează-ţi inima.
Pentru asta îţi sunt recunoscător.
Dar nu pot face asta, Lena.
Nu pot.
Între inima şi credinţa mea, trebuie să aleg credinţa.
Mă înţelegi?
Asta e ceea ce face musulmanii diferiţi de cei din Vest.
E voia lui Allah cel Puternic!
Curând, vom mărşălui spre vest!
Să ducem steagul verde al Profetului în inima Europei!
Vom pedepsi acei câini necredincioşi...
pentru înfrângerea fiilor Islamului...
la Lepanto!
Allah e mare!
Marco?
Ce vrea împăratul de la tine?
Nu ştiu, Cosmo.
Dar ştiu ce o să-l rog.
Am să-l rog să formeze o alianţă militară...
şi să se pregătească.
Nu înţeleg. De ce ar fi interesat împăratul de o alianţă militară?
Nimic nu ameninţă imperiul.
- Curând turcii vor mărşălui spre Viena. - Nu. Asta e imposibil.
De ce ar face-o? Au semnat tratatul de pace la Vasvarze.
Islamul vrea să cucerească lumea.
Ei ştiu când e cel mai bun timp pentru a ataca.
- Din nou durerea aia chinuitoare? - Mai rea ca niciodată.
Bea asta, o să-ţi facă bine.
Miroase bine.
Dumnezeule milostiv...
scapă-ne de război.
Ştii că nu dorim altceva decât să trăim în pace.
În pace cu Tine, cu conştiinţa noastră, cu vecinii noştri.
Dacă moartea mea ar putea pune capăt acestor lucruri...
ia-mă acum.
Sunt pregătit.
Ai pus pe umerii mei o povară mare, Doamne.
Prea mare.
VIENA, AUSTRIA
- Uită-te, dragă, la şoimul surorii tale. - Te rog, frate. Nu-ţi fie frică.
Mă tem că e periculos.
E mai bine să stai departe de animale.
- Eşti gata, draga mea? - Da, doamnă.
Dă-i drumul!
Du-te!
Ce pasăre minunată!
L-a prins imediat! Aşa de repede!
- Ştii ceva? - Spuneţi, Înălţimea Voastră.
Dacă soldaţii mei ar fi la fel de rapiţi şi cruzi
precum şoimul surorii mele, Ducesa de Lorraine,
- Am avea o armată invincibilă! - Înălţimea Voastră?
Părinte Marco, aşteptam cu nerăbdare sosirea ta.
Am auzit de vindecările miraculoase făcute de d-ta în Italia.
Vărul meu, Carol de Lorena, spune că doar o binecuvântare de-a ta
- A făcut să-i dispară semnele. - Este doar voinţa cerului.
Dumnezeu de multe ori lucrează prin cei sărmani şi umili.
Adevărat.
Dar dintre toţi sărmanii şi umilii Cerul te-a ales tocmai pe tine.
Te rog, binecuvântează-mi familia.
După care putem vorbi în particular.
Cu siguranţă vă întrebaţi de ce v-am chemat la Viena.
Vedeţi...
Eu, sincer, vă invidiez.
- Într-adevăr. - Nu înţeleg.
Am vrut să devin preot.
Ca şi d-ta.
- Dumnezeu a hotărât altfel. - Alteţă,
în momentul ăsta când Europa e ameninţată de un asemenea pericol, şi eu,
trebuie să joc un rol care nu este al meu.
Dar trebuie să accept voia lui Dumnezeu cu toată umilinţa
pentru că El ştie ce este cel mai bine
pentru copiii Săi.
Am nevoie de d-ta, părinte.
Te rog să fii consilierul meu spiritual.
Să-ţi pot cere sfatul atunci când e nevoie.
Pericol?
Despre ce fel de pricol vorbeşti în mumele Domnului?
Alteţă...
De luni de zile turcii şi-au luat libertatea de a invada Europa. Fac ce vor.
Nu se vor mulţumi doar cu bucăţi din Polonia şi Ungaria.
Curând vor ataca Viena!
Părinte, ce spui e foarte serios...
dar turcii au semnat tratatul de pace la Vasvarze.
Treizeci de ani de război au slăbit Europa.
Şi o Europă slăbită e o tentaţie prea mare pentru musulmani.
- Îţi imaginezi lucruri... - Cu tot respectul...
nimic de genul acesta. Ascultaţi-mă!
Trebuie să faceţi alianţe cu prinţii din Saxonia, Renania şi Palatinat.
Cu regele din Bavaria şi mai presus de toate...
- cu regele polonez! - Nu... cu Sobieski?
Da!
Ţăranul ăla? Barbarul ăla cu un crucifix?
Mă urăşte!
Ai auzit? Mă urăşte! Jan Sobieski nu va face niciodată o alianţă cu noi!
Ai uitat că soţia sa e de la Paris?
Regele Louis va face orice pentru ca Mohamed să triumfe!
De fapt, Louis e cel care i-a convins pe turci să rupă pactul de la Vasvarze.
Dar pactul este valabil până la sfârşitul anului viitor.
Nu există nici un motiv de îngrijorare.
Vor aştepta până la primăvară, când va creşte iarba proaspătă.
Şi apoi armatele Marelui Vizir vor porni din Istanbul şi, curând după asta...
veţi vedea praful ridicat de caii lui sub zidurile Vienei.
Şi ce veţi face când asta se va întâmpla?
Odihneşte-te puţin... asta nu se va întâmpla.
Vino cu mine!
Dragă, vino.
Părinte Marco, o cunoşti deja pe sora mea, ducesa.
Şi soţul ei, ducele Carol.
Bine aţi venit la Viena!
Văd că mi-aţi remarcat chipul. E variolă.
Da, uneori poate fi mai devastatoare decât o bătălie.
Şi permiteţi-mi să vi-l prezint pe Earl Ernst Rudiger von Stahremberg,
comandantul militar al oraşului.
Cunoşti această muzică, părinte Marco?
Nu, ducesă, sunt un călugăr ignorant.
Ignorant? Părinte Marco eşti mai inteligent decât noi toţi.
Ai intrare directă la Dumnezeu.
- Tu cunoşti muzica asta? - Desigur, ducesă.
E o piesă compusă de Claudio Monteverdi.
Mai precis, e toccata din "Orfeu".
Sunt surprinsă că părintele nu o cunoaşte.
După cum vezi, părinte Marco, am pregătit o cină somptuoasă.
În cinstea ta!
Părinte Marco, unde eşti?
Te rog, ia loc şi gustă alături de noi!
Maiestate, lungii ani de postire ne-au micşorat stomacurile.
Nu putem onora o asemenea masă.
- Vă rog să ne scuzaţi. - Ne părăsiţi?
- Aşa mă tem. - Cum îndrăzneşte?
Ospitalitatea la curte este un privilegiu,
de care doar câţiva au parte. Poate explică cineva asta prietenilor noştri.
Eu înţeleg, ducesă...
dar mă simt puţin jenat la curţile regale.
Jenat?
Jenat, ai spus?
Împăratul te invită la masa sa, şi d-ta te simţi jenat?
Cum îndrăzneşti?
Ducesă...
Maiestate, nu mă simt jenat...
decât în izolarea mănăstirii mele şi când mă rog lui Dumnezeu.
Dar dacă plecarea noastră vă strică cina, ducesă, eu...
Cina mea a fost deja stricată.
Nu contează...
E ceva ce pot face pentru d-ta?
Da, puteţi. Doar un singur lucru.
Daţi-ne partea noastră din bucatele de la cină...
pentru a le putea oferi săracilor.
Şi o bucată de pâine pentru călătoria noastră.
Sper ca sfaturile acestui călugăr să se limiteze doar la probleme spirituale...
dragă frate.
Da. Să începem.
Acum...
am să vă explic ce vom face.
Vom merge de-a lungul râului Mariţa...
până la Munţii Pindului.
Şi în mai puţin de două luni...
vom ajunge la zidurile Vienei.
Acest lucru a fost confirmat de consiliul astrologilor.
Cometa e semnul pe care-l aşteptam.
Este voia lui Allah. Şi cu ajutorul lui
vom atinge cel mai înalt ţel pe care fiii Islamului l-au atins vreodată.
Şi armata franceză?
Marele Vizir ia în considerare armata franceză?
Ministrul de război nu trebuie să fie îngrijorat.
Francezii nu se vor mişca.
Regele Louis îl urăşte pe împăratul Austriei.
În ceea ce priveşte armele...
comandantul artileriei noastre m-a asigurat
că tunurile noastre sunt capabile să transforme zidurile Vienei...
în moloz.
Probabil că Marele Vizir a uitat
că Ahmed Bei a fost cândva un călugăr creştin,
care şi-a respins credinţa!
Ahmed Bei, Maiestate,
a îmbrăţişat Islamul cu mulţi ani în urmă.
E gata să moară în acest moment pentru victoria jihadului.
Când vom ataca, Regele Soare nu va ridica un deget.
El crede că războiul i-ar aduce şi lui beneficii.
Pentru că e convins că atunci când îl vom înfrânge pe Leopold Habsburgul
va deveni cel mai mare conducător din Europa.
Fără alţi duşmani... cu excepţia noastră.
Noi vom fi adevăraţii lui duşmani.
Dar când regele Ludovic va realiza acest lucru,
va fi prea târziu.
Pentru că în acea zi catedrala din Paris va fi transformată deja într-o moschee!
Vin dinspre Vest cu informaţii foarte importante pentru Marele Vizir.
Dispari cerşetorule. Marele vizir e la sfat cu ofiţerii săi
şi nu poate fi deranjat.
Am informaţii importante din ţara creştinilor care i-ar putea folosi...
Ajunge! Dispari, cerşetorule, altfel te pun în lanţuri!
Ce se întâmplă!
- Ce-i cu zarva asta? - Iartă-ne, Mare Vizir.
Omul acesta spune că are informaţii importante pentru Marele Vizir.
Lăsaţi-ne singuri!
Spune-mi despre acest bărbat.
E un călugăr... care face minuni.
Redă vederea orbilor şi face paralizaţii să meargă.
Se spune că poate fi în două locuri în acelaşi timp.
Miracole? Trucuri!
Obişnuitele trucuri ale acestor necredincioşi escroci!
Atunci când apare, bisericile creştine sunt pline.
Cuvintele sale agită oamenii precum tunetul.
Spune că trebuie să se formeze o Nouă Ligă Sfântă împotriva Islamului.
Şi să reînvie spiritul de la Lepanto.
Spune că focul aprins de Islam în Ungaria,
e doar începutul focului ce va cuprinde întreaga Europă.
Şi cine e mai exact acest călugăr care crede că poate opri armata Profetului?
Îl cunoşti, Mare Vizir. L-ai cunoscut deja.
Te joci cu mine... nenorocitule?!
Allah mi-e martor. N-aş îndrăzni, Mare Vizir.
Am vorbit cu el acum câţiva ani. I-aţi salvat viaţa în Veneţia.
El e cel care va dat colţul de lup
ce îl purtaţi la gât.
Ar fi trebuit să-l las să moară.
Tarkan!
- Da, stăpâne. - Ai grijă de acest om.
Şi pregăteşte-te. În câteva zile vom mărşălui spre nord.
Ochii fiului lui Kara Mustafa sunt umezi.
Fiului lui Kara Mustafa îi este teamă. Se teme pentru tatăl său.
Lasă lacrimile deoparte, Ali.
Numai eunucii şi femeile plâng.
Îţi încredinţez un secret.
Un secret doar al nostru.
Marele Înţelept, acum câteva zile...
a prezis că voi lua parte la o bătălie teribilă.
Mii de soldaţi vor muri. Mii.
Dar sângele meu...
nu va fi vărsat. Înţelegi?
De asta ştiu că mă voi întoarce.
Asta e... amuleta mea.
Ţi-o încredinţez ţie.
O să mi-o dai înapoi când mă voi întoarce.
ADRIANOPOL, TURCIA 15 MARTIE 1683
Părinte Marco!
Am fost nepoliticoasă cu tine.
Eram rătăcită. Furia m-a orbit.
Te rog să mă ierţi.
Acum, binecuvântează-mi trupul chinuit.
Scoateţi-mi bandajele, repede!
- Bandajele jos, repede! - Ducesă...
Nu trebuie, mă pot ruga şi fără ca să văd...
Nu, părinte.
Dacă îmi vei vedea suferinţa... rugăciunile tale vor fi mai puternice.
Dumnezeule!
Dumnezeule Doamne...
Mă mănâncă de vie, părinte.
Nu vreau să mor. Te implor...
Nu voi muri, nu-i aşa, părinte?
Spune-mi că nu voi mori.
Nu voi muri...
Nu vei muri.
Dumnezeu are nevoie de tine...
ca să-şi îndeplinească planurile.
Nu vei muri.
La o parte!
Nu, opreşte-te!
În numele lui Dumnezeu!
Vezi tu, Marco...
a venit la Viena, să-l caute pe Abul.
A făcut-o din dragoste.
Dar Abul e musulman.
Abul e un om.
Nu trebuie să şopteşti.
Lena e surdă.
Nu poţi rămâne aici.
Curând va izbucni războiul.
Abul s-a întors la ai lui.
Uită-l.
Nu poţi?
Pentru numele lui Dumnezeu, de ce?
Maică a lui Dumnezeu...
Uite-i, Mare Vizir.
Mare Vizir, Kara Mustafa, tătarii au auzit chemarea aliaţilor noştri!
Am încălecat imediat caii.
Suntem la dispoziţia ta!
Te aşteptam, Han Murad Girai.
- Maiestate... - Cine este acest om?
Maiestate, un trimis.
Sunt Jerzy Kulczycki. Venim de la Istanbul cu o scrisoare de la Kara Mustafa.
A fost deja tradusă, Alteţă.
E război?
"Eu, Marele Vizir Kara Mustafa, apărător al adevăratei credinţe...
poruncesc... "
Continuă.
"... câinelui infidel, Leopold al Austriei,
să cedeze toate ţările, pe nedrept ocupate.
Armata mea va înfrânge orice rezistenţă
şi va ocupa Mărul de Aur, numit de voi Viena.
Aceluiaşi...
câine necredincios îi transmit:
Aşteaptă numai să ajung în oraş, şi imediat ce te voi avea în faţa mea,
personal...
- o să-ţi tai capul". - Oh, Doamne!
Cât de mulţi credeţi că vor fi?
Conte Stahremberg... trei sute de... mii.
Dar nu toţi sunt soldaţi, Alteţă.
De fapt turcii călătoresc cu un număr mare de însoţitori.
Au luat cu ei concubine... şi prostituate.
Trei sute de mii?
- E groaznic! - Ce e aşa groaznic?
Nu înţelegi! Vin turcii! Vom fi forţaţi să abandonăm Viena!
Nu puteţi abandona oraşul, Maiestate.
Ce altceva pot face? Dacă Viena cade, o putem recuceri.
Dar eu?
Dacă mă omoară? Şi cei doi fii ai mei?
Ce vom face? Oh, Doamne, nu! Dinastia se va sfârşi!
"Aşteaptă numai să ajung în oraş, şi de îndată ce te voi vedea,
personal îţi voi tăia capul"!
Mă simt ca un şoarece! Încolţit de două pisici sălbatice!
Pe de o parte, acest sângeros nebun, Kara Mustafa,
iar pe de altă parte un trădător, regele Franţei, Louis.
- Nu avem scăpare! Nu ne putem descurca! - Maiestate!
Papa Inocenţiu a strâns 300.000 de ducaţi pentru apărarea creştinismului.
Putem plăti mulţi oameni cu o asemenea sumă.
300.000 de ducaţi, nu e acelaşi lucru, cu 300.000 de soldaţi!
Gata să moară pentru Dumnezeul nostru!
Câte trupe avem la Viena?
- 20... 30.000? - Nu, Maiestate.
Mai mulţi sau mai puţini...
Mai puţini. Dacă punem la un loc poliţia,
- pompierii forestieri, infanteria... - Conte, treci la subiect! Câţi oameni?
Aş spune, aproape... 15.000 de oameni.
Dumnezeule.
Oh, Doamne... Doamne Dumnezeule.
Ce propuneţi?
Păi, eu propun... să-i înfruntăm în câmp deschis.
Să le arătăm că nu ne este frică. Dacă Kara Mustafa ajunge la Viena,
- va mirosi sângele, şi nu-l vom putea opri. - Ce faceţi aici? Ieşiţi afară!
Ce-ai spus?
Am spus să-i înfruntăm în câmp deschis.
Nu!
Viena e o fortăreaţă puternică!
De ce să ne expunem în câmp deschis? Şi cu un număr inferior de oameni?
Pentru a ne păstra libertatea de mişcare. Cetatea asediată va condamna oraşul...
la moarte.
Şi aşa va fi şi credina noastră, dacă stăm aici şi ne certăm.
- Iubita mea soră. - Doamne, e un miracol!
- O surpriză neobişnuită. - Nu pierde timpul.
Trimite o caleaşcă să-l aducă pe părintele Marco înapoi la Viena.
Sfaturile lui ar putea fi utile în vremuri ca acestea.
Ducesă, acum avem nevoie de arme şi de oameni, nu de sfaturi!
Ascultă-mă! Te implor, frate...
Omul ăsta ascunde o putere supraomenească.
Uită-te la mine, la faţa mea, la mâinile mele!
Ţii minte cum arăta trupul meu acum câteva zile?
Uită-te la mine şi spune-mi că nu e lucrarea lui Dumnezeu.
RÎUL RABA, UNGARIA
TABĂRA LUI CAROL DE LORENA 10 IUNIE 1683
Sergent! Ce se întâmplă?
Se aud zgomote de cai de pe cealaltă parte a râului. Mii de cai.
Alarmă! Alarmă!
Toată lumea la râu! Repede! La râu!
Linişte!
Dumnezeule! Câţi sunt acolo?
VIENA, AUSTRIA. 8 IULIE 1683 - Barca vă aşteaptă pe Dunăre, Maiestate.
Am decis că ar fi mai prudent pentru Maiestatea voastră dacă aţi călători...
- într-o trăsură mai modestă. - E bine. Grăbeşte-te.
- Şi contele Stahremberg? - Cred că a ajuns deja la părintele Marco.
Dumnezeu ne va ajuta.
Haide! N-avem timp de pierdut! Nu vii, surioară?
Părintele Marco se va întoarce. Nu voi abandona Viena.
Cum doreşti!
Părinte, în sfârşit! Împăratul are nevoie de tine! Armata otomană e la porţile Vienei.
Împăratul nu are nevoie de ajutorul meu ci are nevoie de ajutorul lui Dumnezeu.
Repede! Urcaţi!
VIENA, AUSTRIA. 14 IULIE 1683
Uită-te şi tu, părinte.
Ajută-ne, Sfântă Fecioară.
Nu pot să cred. Câţi sunt acolo?
Au ajuns în zori, conduşi de Kara Mustafa, noul Mare Vizir.
Kara Mustafa...
Îl cunoşti?
L-am întâlnit. Cu mulţi ani în urmă.
- Câţi oameni ai? - Cam 15.000, bine înarmaţi.
În câteva zile va veni din sud şi Prinţul Eugeniu de Savoia
cu o mie de lăncieri italieni.
Încă 20.000 de oameni din Bavaria şi Saxonia.
Şi 10.000 din Franconia şi Suabia.
În total... mai puţin de 50.000 de oameni.
50.000?
Şi regele polonez?
Se pare că a promis Sfântului Părinte că va adera la Sfânta Alianţă
cu cel puţin 40.000 de oameni.
Mi-e teamă că regele polonez nu se va ţine de cuvânt.
Suntem singuri, conte. Singuri.
Fie ca Dumnezeu să ne protejeze!
Se pare că vorbeşti limba necredincioşilor. Nu-i aşa?
E precum spui, stăpâne.
E scris în Coran...
că, înainte de a distruge necredincioşii...
ar trebui să le dăm şansa de a se converti.
Mâine în zori ai să le vesteşti asta.
Domnule conte! Veniţi să vedeţi!
Recunoaşteţi adevărata credinţă!
Şi plătiţi haraciul!
Vă veţi salva trupurile şi sufletele!
Recunoaşteţi adevărata credinţă!
Şi plătiţi haraciul!
Vă veţi salva trupurile şi sufletele!
- Recunoaşteţi adevărata credinţă! - Ce spune?
Şi plătiţi haraciul!
Vă veţi salva trupurile şi sufletele!
E incredibil! Ne cere să ne predăm.
Recunoaşteţi adevărata credinţă!
Şi plătiţi haraciul!
Vă veţi salva trupurile şi sufletele!
Nu...
Recunoaşteţi adevărata credinţă!
Şi plătiţi haraciul! Vă veţi salva trupurile şi sufletele!
Recunoaşteţi adevărata credinţă!
Şi plătiţi haraciul!
Aveţi dreptate, stăpâne.
Dar nu strică să fim puţin precauţi.
Aş vrea să propun...
săparea unui şanţ la poalele muntelui...
şi umplerea lui cu capcane pentru caii inamicilor.
Han Girai Murad vorbeşte prostii!
Nimeni nu poate urca cu armament şi cai pe muntele ăla.
Îmi cer, umil, scuze, Mare Vizir. Dar nu putem exclude posibilitatea
ca creştinii să ne atace tocmai dinspre Kahlenberg.
Şi dacă Marele Vizir este de acord,
vom amplasa acolo o parte din artilerie.
Nu!
Marele Vizir nu e de acord!
Amplasaţi toată artileria în faţa zidurilor Vienei.
Şi spuneţi geniştilor să înceapă să sape tuneluri.
În curând... steagul nostru cu semilună...
va flutura pe cea mai înaltă turlă!
Stăpâne...
Iscoadele raportează că regele polonez va mărşălui cu armata sa spre Viena.
Au văzut tabăra lui lângă Tulln, Mare Vizir.
Asta nu poate însemna decât că regele polonez
a decis să sprijine trupele creştine.
Bătrânul Sobieski? Nu fi ridicol!
Cu tot respectul, Mare Vizir Kara Mustafa...
Credem că ar fi o greşeală să ne lăsăm descoperiţi dinspre Kahlenberg.
Şi o desconsiderare a armatei poloneze, ar fi una şi mai mare!
Jan Sobieski e bătrân... şi suferind.
Îi este greu şi să meargă darămite să încalece un cal.
Nu-şi va părăsi ţara.
Şi înainte de a afla despre atacul nostru...
toate bisericile din Viena...
vor deveni moschei!
A început. Dumnezeu să ne ajute.
Atenţiune!
Atacaţi!
Foc!
Grăbiţi-vă! Repede!
Luaţi-i!
Jos! Haideţi!
Înainte!
Foc! Trageţi în continuare!
Foc!
Trebuie să luăm răniţii! Ajutaţi-mă!
Haideţi! Puneţi-i acolo, lângă ceilalţi!
Duceţi-i înăuntru!
Nu! Tu rămâi aici.
- E doar o zgârietură. - Ai pierdut mult sânge.
Trebuie să stai întins. Cel puţin în noaptea asta.
- Se pare că au doar 15.000 de oameni. - O să fie mai uşor decât am crezut.
Hei, tu! Opreşte-te! Vino înapoi!
Prindeţi-l! Nu-l lăsaţi să scape!
Atenţie! Are un cuţit!
În noaptea asta, Allah e cu noi! E o femeie!
Uitaţi-vă la asta!
- De ce m-aţi chemat? - Necredincioasa asta s-a furişat în tabără.
Problema asta nu mă priveşte.
- Nu o cunosc pe femeia asta. - Minunat!
Atunci nu te deranjează dacă o băgăm
cu femeile care satisfac soldaţii în seara asta.
Allah mi-e martor că nu o cunosc pe femeia asta.
Dumnezeu... să... te... blesteme!
- Ce vrea să spună? - Nimic.
Se roagă la Dumnezeul ei.
VIENA, AUSTRIA 9 AUGUST 1683
Ascult.
Sunt ca nişte vibraţii. Cam de o jumătate de oră, conte.
Dumnezeule... Au ajuns sub bastionul Burg!
Urmaţi-mă! Repede!
Toată lumea afară!
Haideţi! Afară!
Repede!
Ridicaţi-vă! Scularea! Adăpostiţi-vă!
Adăpostiţi-vă, toată lumea!
La ziduri, repede!
Treceţi pe poziţii!
Acolo! Trageţi!
Atenţie! Adăpostiţi-vă!
Nu-i lăsaţi să urce! Foc!
Repede, înainte!
- Retragerea! În tabără! - Se retrag! Nu-i lăsaţi să scape!
Nu vom reuşi să mai rezistăm mult.
Conte, uită-te acolo!
- Nu-mi vine să cred! - Ce este?
Priveşte!
E Madonna Neagră. Vine regele meu.
Soseşte regele meu!
Deschide!
La o parte!
Tu!
Poţi pleca!
Uneori, credinţa nu e de ajuns. Chiar şi pentru noi, musulmanii.
LINZ, AUSTRIA PALATUL IMPERIAL
În sfârşit. Era şi timpul.
Bine aţi venit printre noi, rege Sobieski.
Domnilor, declar deschisă reuniunea Consiliului de război.
Dorim să discutăm despre cine va conduce Liga Sfântă.
Noi găsim nepotrivit ca această comandă să-i fie dată lui Sobieski
care nu e de origini nobile.
Noi, Prinţul de Bavaria, de asemenea găsim nepotrivit să încredinţăm această comandă...
- unui general de rând. - Mi-ai promis 40.000 de oameni!
Informatorii noştri ne-au spus că ai adus numai 20.000!
Care e părerea tânărului nostru locotenent, Eugeniu de Savoia?
Excelenţă, am adus cu mine 1000 de lăncieri italieni.
Gata să moară pentru apărarea credinţei creştine.
Am venit aici pentru a lupta, indiferent cine va conduce Liga Sfântă!
Dacă va fi o înfrângere, ne aşteaptă dezastrul!
Doar 60.000 de soldaţi, împotriva a 300.000?
Acest lucru nu poate însemna decât un singur lucru...
înfrângere.
- Ce spui, Sobieski? - Spun că...
nu sunt dispus să rămân nici o clipă în plus în această încăpere...
decât dacă îmi puteţi garanta comanda Ligii Sfinte!
Nu ne vom lăsa duşi de nas.
Părinte Marco, eşti omul lui Dumnezeu.
Te rog, găseşte o soluţie.
Alteţă...
de ce insistaţi să aveţi comanda?
- Pentru că ştiu cum să câştig bătălia asta. - E doar o laudă, Sobieski.
Un mare păcat pentru un creştin ce te pretinzi a fi.
Prinţul are dreptate!
Linişte!
Să ascultăm ce are de spus părintele Marco.
Excelenţele Voastre, sunt doar un călugăr sărac.
Nu ştiu prea multe despre strategie sau planificarea unui atac.
Dar eu ştiu că Viena simbolizează supravieţuirea creştinismului!
Ştiu că dacă aveţi credinţă, veţi câştiga!
Dacă rămâneţi uniţi, veţi învinge!
Dacă regele polonez spune că ştie cum să câştige această bătălie...
lăsaţi-l să ne explice.
Ăsta e planul meu!
Vom ataca turcii de acolo unde se aşteaptă mai puţin.
Chiar aşa? Şi unde e asta?
Dinspre Kahlenberg!
Asta e imposibil! Cum vom urca acolo caii şi tunurile?
Aşa e! Cum propui să ducem artileria în vârful Kahlenbergului?
Nu sunt drumuri.
Linişte!
Tăcere, pentru numele lui Dumnezeu!
Ascultaţi!
Ascultaţi cu atenţie fiecare cuvânt ce-l spun!
Vom ajunge în vârful blestematului de munte!
Şi de acolo tunul meu va trimite la dracu'...
tabăra musulmanilor!
Eu personal, voi ataca dispre Kahlenberg...
în fruntea husarilor mei înaripaţi!
Şi voi distruge armata lui Kara Mustafa!
Ai trimis după mine, Mare Vizir?
O să-l recunoşti?
Pe el, stăpâne?
Vreau să-l întâlnesc.
Pot să întreb de ce?
Vreau să-mi dau seama de ce Allah a îngăduit să-i salvez viaţa.
Când vreţi să-l întâlniţi?
Acum.
În seara asta.
Uitaţi-l.
Ar fi trebui să-ţi arăt colţul de lup... dar i l-am lăsat fiului meu.
Ca o garanţie a întoarcerii mele.
Nu e nevoie de asta, Kara Mustafa.
Te recunosc, chiar şi în întuneric.
De ce ai vrut să ne întâlnim?
Iscoadele îmi spun că ar trebui să mă tem mai mult de tine
decât de generalii lui Leopold.
Eu nu am arme. Pot doar să mă rog la Dumnezeu.
Care Dumnezeu?
Unul în care fiecare dintre noi crede şi care se ascunde de amândoi?
Dumnezeului adevărat.
Cel care te-a făcut să-mi salvezi viaţa cu mulţi ani în urmă.
Allah m-a făcut să-ţi salvez viaţa...
ca să te pot ucide mâine, în Viena.
Dumnezeu a vrut aşa, ca să pot fi aici să o salvez pe a ta.
Vrei să-mi salvezi viaţa...
- călugăre? - Mai mult! Vreau să-ţi salvez sufletul!
Retrageţi armata.
Esti nebun!
Mâine te voi învinge şi personal îţi voi tăia capul
cu iataganul meu!
Salvează-le pe amândouă. Şi trupul, şi sufletul, Kara Mustafa!
Dumnezeul nostru e milostiv.
Niciodată nu e prea târziu să-i ceri iertare. Niciodată.
Voi învinge, călugăre.
Dar chiar şi dacă vom fi învinşi, Vestul nu va avea nici un motiv de bucurie.
Victoria voastră doar va zburli barba Profetului.
Nu vor trece multe veri, înainte ca un nou Mare Vizir
să se arate la porţile Vienei.
Şi întreaga Europă va trebui să se supună lui Allah.
Adevăratul Dumnezeu nu are nevoie de supunere.
El vrea ca oamenii să fie liberi.
Ca să-şi poată arăta Dragostea Lui pentru ei.
Încă mai aveţi timp, călugăre.
Acceptaţi Islamul şi Allah vă va judeca cu bunătate.
Dumnezeu e mare.
Să-l lăsăm pe El să hotărască.
Noi nu-i putem lua locul.
- Facă-se voia Lui, Marco. - Facă-se voia Lui, Kara Mustafa.
VIENA, AUSTRIA 11 SEPTEMBRIE 1683
În câteva ore, Viena va înceta să existe.
De ziua aceasta... ne vom aminti peste secole...
ca despre ziua celui mai mare triumf al Islamului.
Fraţilor!
Curând va trebui să luptaţi!
Va trebui să ucideţi alte fiinţe umane!
Când acel moment va veni...
când va trebui să ucideţi sau să fiţi ucuşi,
amintiţi-vă cuvintele mele!
Luptaţi nu numai pentru a apăra Viena...
dar, de asemenea, pentru a vă apăra credinţa şi obiceiurile!
Pentru a vă apăra soţiile şi copiii!
Surorile... fraţii...
mamele si taţii!
Pentru că, dacă Viena cade...
şi Roma va cădea!
Şi dacă Roma cade...
întreaga Sfântă Biserică va cădea!
Apăraţi-vă credinţa!
Pentru ca şi copiii voştri să fie liberi să se închine lui Dumnezeu!
Liberi să-l iubească pe Hristos!
Vor fi liberi, pentru că astăzi v-aţi avântat în luptă!
Repetaţi după mine!
Eu cred!
Eu cred cu tot sufletul meu!
Mai cu viaţă! Puneţi-vă spatele la treabă! Tunurile trebuie să ajungă în vârf!
Împingeţi mai tare! Nu staţi!
Împingeţi tunurile astea!
Ce faceţi! Nu vă e ruşine! Lăsaţi regele să tragă în locul vostru!
Maiestate, lăsaţi-ne pe noi!
Atenţie! Ajutaţi-l să se ridice!
Ce trebuie să facem, Alteţă? Mergem să-l luăm?
Lăsaţi-l unde e! Nu trebuie să ne oprim! Continuaţi!
Au ajuns în vârf. Pregătiţi-vă de atac.
Noi suntem adevăraţii credincioşi încă de la începutul timpului.
Suntem atât de mulţi, că nu putem fi număraţi!
Vom cuceri Mărul de Aur!
Trageţi, în numele lui Hristos!
Prinţe! Uitaţi-vă acolo!
Isuse Hristoase! E Kara Mustafa.
Unde e regele polonez?
Unde e regele polonez!
Retragerea!
Se retrag spre Dunăre.
Între malurile ei... nu e decât apa.
Trupele noastre s-au retras.
Am pierdut.
E cineva în vârful Kahlenbergului.
L-am văzut, Mare Vizir.
Ţine o cruce.
Spune-i lui Ahmed Bei...
să întoarcă câteva tunuri în direcţia muntelui.
Repede!
Aceasta este crucea Domnului!
El e Mântuitorul nostru!
Coboară, Marco!
Ciudat.
Vântul nu bate.
Dar copacii de pe Kahlenberg par să se mişte.
Nu...
Foc!
Adăpostiţi-vă! Trag dinspre Kahlenberg!
Haideţi, nu vă opriţi!
Foc!
Marele Vizir! Trebuie să-l protejăm pe Marele Vizir!
Să-l ducem de aici, trebuie să-l salvăm!
- Ţi-e frică? - Nu, tată.
E primul tău atac.
Nu e o ruşine să te temi.
Înainte, în numele lui Dumnezeu!
Atacă! Sobieski atacă!
Suntem salvaţi!
Regele polonez atacă de pe Kahlenberg! Apăraţi flancul stâng!
Ce mai aşteptaţi?!
Unde vă duceţi?!
Nu pe acolo! Mergeţi în cealaltă parte!
Ne întoarcem! Să mergem!
Înainte!
Înainte, flăcăi!
Atacaţi!
Uitaţi-vă după Kara Mustafa!
- Nu ar fi putut ajunge departe! - Uite-l, tată!
Nu-mi vine să cred.
Foc!
Fii blestemat, Kara Mustafa!
Te absolv de păcat.
Oh, Abul...
BELGRAD 25 DECEMBRIE 1683
Stăpâne.
Au sosit.
Drepţi! Apăraţi-l pe Marele Vizir!
Nu!
Sunt mândru de tine, tată! Mândru că sunt fiul lui Kara Mustafa!
Măcar du-l pe fiul meu de aici.
E imposibil, stăpâne. Sultanul personal a ordonat
că băiatul trebuie să fie martor la moartea ta.
Allah mi-e martor...
că am luptat pentru gloria Lui şi triumful adevăratei credinţe!
Uită-te să vezi cum va muri Marele Vizir, fiule. Priveşte!
Să nu uiţi niciodată. Niciodată!
ZIUA ASEDIULUI 11 SEPTEMBRIE 1683
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro