New York City.
Han vil se hva som finnes der.
Det kan jeg fortelle.
Du har jo aldri vært der.
Farvel, bondelandet.
Hvorfor New York, når vi har alt her?
Jeg bare må, pappa.
Har du med strykejern?
Mamma, da.
Tenk å gå med skrukkete klær i New York.
Carlton Whitfield var normal før han dro til New York.
Kom hjem med barbert hode og ørering i kinnet.
Verden har mye å by på.
Stor og spennende.
Jeg har funnet en fin, liten leilighet.
En flott jobb.
Jeg vil tjene masse penger.
Finne meg en nydelig kvinne.
Men ikke i en bitteliten leilighet.
- Jeg må ha takleilighet. - Takleilighet?
Med boblebad.
Dette er for oss begge, mamma.
Alle studieårene... Endelig lønn for strevet.
"Fullt kjør"
På plass!
Hør her.
Rotter og kryp med flere bein enn meg...
hold dere der borte.
Jeg holder meg her.
Jeg er bevæpnet med strykejern.
Du hørte ikke etter.
Pakk så fort du kan.
- Mr. Forbush? - To dører bortenfor.
Makuler papirene så fort som mulig.
- Mr. Forbush. - Ja.
Brantley Foster fra Kansas.
- Du ansatte meg. - Du er oppsagt. Beklager.
Alle håpet på et mirakel.
Det kom aldri.
- Hva hendte? - Tvungen overtakelse.
Nitti prosent har mistet jobben.
Du er en av dem. Uflaks.
Jeg regnet med denne jobben. Hva nå?
Finn på noe!
Javel, New York...
hvis det er sånn det skal være.
- Beklager, Mr... - Foster.
Beklager, Mr. Foster. Vi trenger yrkeserfaring.
Hvordan skal jeg få yrkeserfaring uten jobb?
Hvis vi gir deg yrkeserfaring...
vil du snart finne en bedre jobb.
Andre vil få glede av den erfaringen.
Jeg har fått opplæring på universitetet.
Så jeg har en slags erfaring.
Bare teoretisk kunnskap...
ikke praktisk, stålsettende yrkeserfaring.
Du kunne ha blitt praktikant rett etter gymnaset.
Så studiet er bortkastet?
Det var jo moro?
Det mest imponerende...
er yrkeserfaringen fra studietiden.
Jeg visste at studier...
er bortkastet uten praktisk, stålsettende yrkeserfaring.
"Assisterende personalsjef, J. Hall Communications.
Assisterende innkjøper, Midland Furniture.
Viseadministrerende direktør, Central Manufacturing."
Enestående.
Jeg har vel ikke for mye erfaring?
Absolutt ikke. Perfekt til jobben.
- Flott! - Men...
Nei. Ikke noe men.
Jeg vil ha denne jobben.
Det er alltid noe i veien.
For ung, for gammel, for kort, for lang.
Jeg kan ordne det.
Jeg kan bli eldre, høyere, hva som helst.
Hva med minoritetskvinne?
- Mamma, alt går kjempefint. - Skittent? Uhøflige folk?
Nei, byen er fantastisk. Hyggelige mennesker.
- Og jobben? - Jobben?
Flott kontor, smellvakker sekretær.
Smellvakker? Men er hun flink?
- Hva? - Kan hun skrive på maskin?
Selvfølgelig.
Ikke alle kan det. Du har vel ikke blitt ranet?
Ta det med ro. Det er ikke farlig.
- Men New York er... - Som Kansas, bare mer intens.
- Hva? - Er det noe galt?
Nei da, mamma. Bare TV-en.
- Høres så livaktig ut. - Miami Vice.
Kan du skru ned lyden litt?
Knotten er ødelagt.
Milde himmel. Har du ringt onkel Howard?
Onkel Howard! Telefonnummeret, ja.
Du har vel nummeret fremdeles?
Ja da. Jeg har det her.
Alt i orden? Du virker distrahert.
De totalvraket en Ferrari.
Men har du ringt onkel Howard?
Nei, ikke ennå.
Kontakter du ham?
Møtes sikkert i golfklubben.
Få TV-en reparert.
Ja.
- Jeg må gå nå. - Javel.
- Hils pappa. - Det skal jeg.
- Ha det, mamma. - Ha det!
La meg betale flybilletten.
Jeg klarer meg selv.
Men kjøpte du returbillett?
Ja, men jeg trenger den ikke.
Jeg kommer tilbake til Kansas i privat jetfly.
Her er telefonnummeret til onkel Howard i New York.
Onkel?
Kusinen min giftet seg med halvsøsterens nevø...
før hun døde av det hundebittet.
Men blod er tykkere enn vann.
Hei.
Jeg vil gjerne treffe Mr. Prescott.
Har du en avtale?
Jeg tenkte å overraske ham.
Mr. Prescott liker ikke overraskelser.
- Alle liker overraskelser. - Ikke Mr. Prescott.
- Legg igjen navnet ditt. - Brantley Foster.
- Fra? - Fra Kansas.
Fra hvilket selskap?
Hvorfor vil du snakke med Mr. Prescott?
Jeg er nevøen hans.
Sett deg ned så lenge.
Kanskje vi kan sette opp en avtale.
Takk.
Gi onkel Howard visittkortet mitt.
"Jobbsøker... nevø"
Er du virkelig nevøen til Mr. Prescott?
På en måte.
Hjernedøde tullinger, alle sammen!
Vi har et underskudd på 300 millioner...
fordi dere idioter ikke forutså markedsendringene!
- Onkel Howard? - Kom dere ut!
Gi meg nye ideer som fungerer!
Ellers blir dere halshugget!
- Han sprenger en blodåre. - Ønsketenkning.
Kanskje nå.
Takk.
Sånn skriking er ikke bra for hjertet.
Hvilket hjerte?
- Hva er det, Maureen? - Brantley Foster er her.
Kjenner ham ikke.
- Nevøen din fra Kansas. - Hvem?
- Han er nevøen din fra Kansas. - Kansas?
Mr. Prescott vil treffe deg.
Smart.
Familien Foster i Kansas?
Temmelig fjern slektning, må jeg si.
Hør her...
Jeg har sikkert bare fem minutter på meg.
- To. - Akkurat.
Så jeg skal gå rett på sak.
- Jeg trenger en jobb, onkel Howard. - Mr. Prescott.
Vet du hva vi gjør?
Ja.
Pemrose er et flernasjonalt konsern.
Produksjon av alt fra hundemat til rakettsystemer.
30000 ansatte i denne bygningen.
Større lønnsbudsjett enn bruttonasjonalproduktet...
til halvparten av landene i EU.
I fjor lånte vi mer penger enn Mexico.
Et flott selskap, onkel...
Mr. Prescott. Det er derfor jeg er her.
Hva slags yrkeserfaring har du, Brantley?
Praktisk talt ingen.
Men jeg har tro på meg selv.
Teller ikke det? Jeg kan klare hva som helst hvis jeg får sjansen.
Tenk tilbake noen år.
Da du søkte på jobb for første gang.
Du var så ivrig...
søvnløs natten før.
Husk skuffelsen da fyren spurte...
"Har du yrkeserfaring?"
Du knyttet nevene og sa...
"Jeg kan klare hva som helst hvis jeg får sjansen."
De er klare på møterommet, Mr. Prescott.
Ring Bates på personalavdelingen.
Én fot innenfor.
Resten er opp til deg.
Gratulerer. Han må virkelig ha likt deg.
Takk. Varmhjertet fyr.
Får jeg lov?
Adgang forbudt, din dust.
Jeg jobber her.
Venter du på invitasjon?
Ble du døpt Brantley?
Herregud, en universitetstulling! Dagen er reddet.
- Ingen årsak. - Melrose, kom hit!
Gjør som han sier.
Ikke bruk frimerkemaskinen til private brev.
Av med det latterlige slipset. Har du partert sofaen din?
- Spørsmål? - Ja. Hva heter du?
- Kall meg Gud. - Problemer, sjef?
Lær opp universitetstullingen, og hold ham unna meg.
Han heter Brantley.
Bli med meg.
Gjør som jeg sier, så skal alt gå brillefint.
Postlevering og -henting to ganger om dagen.
30 minutters jobb. Rattigan tror det tar to timer.
Hvilken avdeling er dette?
Hvem vet? Ingen vet hva de andre gjør.
Er forfremmelse mulig?
Du blir ikke engang løslatt på permisjon fra postavdelingen.
God morgen.
- Nei. - Hva?
- God morgen. - Ikke dressene.
- Hva mener du? - Unnskyld.
- God morgen. - Ikke dressene.
Ikke meng deg med dressene, med mindre de tar initiativet.
Latterlig. Vi er da mennesker, begge to.
Han er dress.
Du er postbud. Ikke noe menging.
Sensitivt område.
Han er oppsagt.
Postavdelingen visste det allerede fredag.
Er jobben hans ledig?
Nei, det er nedskjæringer.
Tjue andre dresser er oppsagt.
Ikke prøv å menge deg med dem.
De gule skal til innkjøpsavdelingen.
De hvite er interne skriv til dressene.
Du skal levere dem, ikke lese dem.
Det er mye som ikke stemmer her.
Rekvisisjoner går omveier...
for å bli godkjent.
- Hva slags metoder er det? - Dressmetoder.
Når menn tar på seg slips...
avskjæres oksygentilførselen.
Er du sprø? Du kan ikke ta med rundskrivene ut.
Jeg skjønner ikke ordregangen.
Jobbtittelen stemmer, men ikke oppgaver og mål...
- Se her. Innkjøpsavdelingen. - Hva?
To personer gjør den samme jobben.
Begge gjør jobben feil.
Vent til generalforsamlingen.
- Legg det vekk. - Hold opp, Melrose.
Postavdelingen har fått flere forespørsler...
om aksjonærinformasjon, aktiva, utgifter.
- Alt du har. - Spøker du?
Bare forsyn deg.
- Ta det du vil ha. - Takk.
Den vakreste kvinnen jeg har sett.
En Rolls-Royce, men også en dress.
Hva vet du om henne?
Jeg menger meg ikke med dressene.
- Selv om de har sånne bein. - Du vet mer.
Christy Wills.
Visstnok et slags finansgeni.
Harvard og alt det der.
Glem det.
Det er transportavdelingens problem.
Vi skaffer ikke sjåfører til direktørkoner.
Dette er en budtjeneste.
Ikke mitt problem at sjåførene er opptatt.
I like måte, snuppa.
Hei, Dartmouth, kom hit.
En av direktørkonene vil til Litchfield.
- Hent en bil og kjør henne. - Hvor er Litchfield?
Bare følg lukten av penger.
Unnskyld. Hvilken vei...
Start bilen, sett den i gir og trå på gasspedalen.
Enhver idiot kan kjøre, til og med mannen min.
Unnskyld.
- Jeg burde ikke si... - Så la være.
Du virker opprørt. Kanskje jeg kan hjelpe?
Kokken har sagt opp.
Psykologen er på ferie. Mercedesen brøt sammen.
Jeg brakk en negl, og mannen min står i med en på jobben.
Tenkte du på noe spesielt?
Tyggegummi?
Det er tredje helg på rad han unngår å dra til landstedet.
Nei, jeg vet ikke. Sikkert en tåpelig tenåring...
en stenograf.
Den forrige var så dum...
at hun trodde kjønnskvotering var en slags sexlek.
Kjenner du mannen min?
Beklager. Hører ikke.
Glem det.
- Hørte ingenting. - Jeg ringer senere.
Jeg flyr snart i flint.
Han er blitt dobbelt så kjekk.
Jeg dobbelt så gammel.
Spøker du?
Skulle ønske jeg kunne våkne hver dag...
med en kvinne så vakker som deg.
Takk.
"Lås"
Sving av her.
Er du snill.
- Bær dem inn. Charles. - Kan jeg hjelpe?
Drink?
Jeg må tilbake på jobb.
Jeg hater bondelandet.
Ja, dette er jammen et tragisk sted.
Altfor mye trær.
De suger opp alt oksygenet.
Trær produserer faktisk oksygen.
Er du Einstein, eller?
Hva heter du, sa du?
- Brantley. - Nei, jeg mener fornavnet.
Brantley er fornavnet.
Jeg vet ikke hva du vil med Pemrose Corporation...
ihvertfall ikke dette.
Bli aldri direktørkone.
Jeg skal passe meg.
Ta en til.
Takk.
Jeg har løpt 1000 mil på tennisbanen...
etter en lodden, liten, gul ball.
Har jeg tykke bein?
Nei.
Jeg har svømt herfra til månen i bassenget.
Har jeg ikke faste muskler?
Tennis, svømming, aerobics, jogging, massasje...
Alt for å holde meg i form.
Han ser det ikke.
Vet du hvorfor jeg holder meg i form?
- Dukkert? - Nei, vent!
Mener du det? Jeg...
Det er fristende, men jeg må på jobb.
- Dette er neppe lurt. - Transportavdelingen.
Ja. Den unge sjåføren?
Han blir her og hjelper meg i hagen.
Sørg for at han får full lønn.
Takk.
Hjelp meg av med klærne.
- Flott. - Jeg svømmer åtte kilometer daglig.
- Bra for baken. - Ja, det synes.
Jeg som trodde vannet var trygt.
- Er dette særlig lurt? - Ja da, jeg kjenner eieren.
Sistemann opp...
Når kommer mannen din hjem?
Når som helst...
eller om noen timer.
Herregud.
Mannen min skal forfremme deg.
Vi klarer oss bra på egen hånd.
Pemrose, mener jeg.
Nei.
Nei takk.
Nei, jeg skal nå toppen selv.
Du er så søt.
Jeg skulle gjerne bo inni de søte, rynkefrie øynene.
- Får jeg si noe personlig? - Ikke om lårene mine.
Noen har innbilt deg at du må være 21 år for alltid.
Det er bare tull! Du er flott.
Ditt eneste lyte er en ussel mann.
Du er vakker og intelligent.
Du er sensuell.
Si det om igjen!
- Hva da? - Alt sammen!
Å nei!
- Hva er det? - Drittsekken.
Mannen min.
- Onkel. - Hva?
- Herregud! Du er... - Tante Vera?
Hva skal moren min si?
- Jeg har skjemt ut familien. - Ikke pokker!
Dette er ikke morsomt!
Slapp av. Ingen får vite det.
Jeg er hjemme!
Han kommer til å få vite det.
Du mister ikke jobben.
Jeg får ikke lønnspålegg på denne måten.
Vera, hvorfor er firmabilen her?
Den brøt sammen. Sjåføren tok toget tilbake.
Nei, han strever med buksesmekken.
- Gir du deg aldri? - Nei!
Hvordan kommer jeg meg hjem?
Kanskje vi må adoptere deg.
Hysterisk morsomt.
Kjære Gud, hjelp meg.
Jeg skal advare verden mot sex med sjefens kone.
- Hva gjør du her? - Jeg var i det romantiske hjørnet.
Hva skal vi ha til middag?
Du vet sannelig hvordan du skal få kvinner ned på jorda igjen.
Gå vekk!
Sitt!
Du ser forferdelig ut. Hva skjedde?
Jaget av en hund med en enorm kjeft.
Og det var det beste av alt.
- Og det verste? - Sex.
Merkelig prioritering.
Vent. God morgen.
Hei.
Sensitivt område.
Han er oppsagt.
Postavdelingen visste det allerede fredag.
Mannen min skal forfremme deg.
Nei takk.
Nei.
Nei, jeg skal nå toppen selv.
- Tucker, hvor pokker har du vært?
Vi har et problem.
Hva skal du gjøre med det?
Hva er problemet?
Aksjekursen har falt et kvart poeng til.
Hvem har skylden?
Ingen. Midlertidig fall i markedet.
- Hvem har skylden? - Davis.
Avdelingen hans har ikke gjort sitt.
- Hva har du å si til det? - Vanskeligheter hjemme.
Kona mi kjørte på hunden.
Vi kjøpte ny hund.
Hunden spiste opp rapporten.
Hunden spiste hjemmeleksene dine?
På en måte.
Dette er ikke barneskolen! Bakerste rekke.
Du er advart.
Sjekk pulsen, alle sammen. For optimal trening.
Min er litt høy. Kanskje jeg skal stanse.
- Min også. - Spiller ingen rolle. Løp!
Ingen vil godkjenne to ekstra lastebiler!
Tucker, hva skal du gjøre med det?
Hvor mye koster en jernbanevogn?
Overføringsdokumentet viser at...
noen har kjøpt et stort antall aksjer.
- Hva mener du om det, Thomas? - Svært positivt.
- Sier du det? - Ja.
Når kursen faller, og noen kjøper masse aksjer...
Det betyr at aksjekursen er på vei oppover.
Det betyr at selskapet risikerer tvungen overtakelse!
- Det var det jeg mente! - Tvungen overtakelse?
Ja, dessverre.
Alle avdelinger...
må redusere kostnadene.
Inn til beinet!
Vi må skaffe kapital, så aksjekursen stiger.
Stiger! Himmelhøyt!
Får jeg det skriftlig?
Ja.
Si til speditøren at vi må tenke på kundene.
Kan de ikke hjelpe, finner vi noen andre.
Ja vel!
Vi trenger slike dristige beslutninger!
Ha det.
Ja!
Jeg trenger rapporten i dag, Art...
ellers får du problemer!
Jeg vet ikke. Mr. Prescott?
Beklager forsinkelsen.
På tide!
Herretoalettet?
Jeg likte ikke urinalene, så de ble fjernet.
Hva med en papirkopp?
Hva?
Beklager. Jeg er eneste kvinnelige direktør.
Jeg blir litt irritert over herretoalettet.
Beklager.
Fint kontor.
Pene møbler. Står til håret ditt.
Takk. Dressen står til nesen din.
Vel.
Denne samtalen går heller dårlig.
Det er nok prat i verden. Det var hyggelig.
Det betyr "ha det".
Jeg må jobbe.
Beklager. Jeg må jobbe selv.
God morgen.
Litt av et førsteinntrykk.
Ja vel, Foster. Sett i gang!
Hallo. Carlton Whitfield, 4319.
Stemmer. Jeg venter på sekretæren jeg bestilte.
Jeg vet dere har det travelt...
men jeg skriver brev og tar telefonen...
det er et slit.
Tomt?
Jeg har vært her i en uke, jeg har navneskilt...
skrivepult, pelargonia i vinduskarmen.
Men ikke sekretær.
Hør her.
Jeg skal sende opp rekvisisjonene.
Bare send en sekretær. Takk skal du ha.
Rundskriv. Storkar på 4319 trenger en sekretær prompte.
Det haster.
Ny dress på 4319 vil ha personlige brevark nå med en gang.
- Viktig fyr. - Hvem?
Navnet står i rundskrivet.
Han vil ha navneskilt på døra innen kl. 12.
Smil.
- Du er sen. - Jeg er ferdig allerede.
Du stemplet ikke.
Jeg klarte ikke å vente. Elsker jobben min.
Løp opp til personalavdelingen, og vent på svaret.
Ja vel.
Jeg er Jean, sekretæren din.
Jeg er avkledd.
Jeg ser det.
Det var varmt.
Kjøligere nå. Jeg skal kle på meg.
Ja vel. Jeg henter sakene mine.
God idé, Jean.
Her er notater.
Og diagrammer, grafer, lydbånd.
Sortert etter avdeling. Kan du lese håndskriften?
Sånn noenlunde.
Jeg trenger plakater, fargeblyanter, stifter...
linjal, tegnebord, massevis av blyanter, og lunsj. Kinesisk?
- Hei, 4319? - Ja.
Flott.
- God morgen. - God morgen.
- Hei.
Hei igjen. Verden er ikke stor.
Hei.
Er det en grunn til at du står der?
Jeg suger bare inn atmosfæren.
Direktørstue?
- Skal vi stue oss sammen? - Nei, jeg har det travelt.
Ron, fikk du greie på overføringskostnader og forsikring?
Ikke ennå. Forsinkelse i Chicago.
- Fillern! Jeg må vite det! - Skyld på Chicago.
Kan jeg hjelpe?
Hvilke kostnader?
Det tar for lang tid å forklare.
Tosk.
Kan du ikke forklare over lunsj?
- Jeg skal gi deg et svar. - Jeg spiser ikke lunsj.
Begynn forfra. Carlton Whitfield. Du er?
Irritert. Pokker.
Jeg prøver bare å være hyggelig.
Uheldig tidspunkt. Jeg trenger de tallene.
Christy Wills. Hyggelig.
Fryktelige nyheter!
Alle til konferanserommet. Fort dere.
- Spiser du middag? - Av og til.
- I kveld? - Opptatt.
- I morgen kveld? - Opptatt.
Ikke tigg sånn. Det er pinlig.
Hvem er du?
Carlton Whitfield. Jeg er ny.
Jeg fikk ikke noe rundskriv om det.
Det kommer.
Ja vel, bare jeg får rundskrivet.
Det verst tenkelige har skjedd. Vi blir angrepet.
Donald Davenport har innsendt en 13-D.
13-D?
Han kjøpte fem prosent...
og dette er begynnelsen på en tvungen overtakelse.
Alle husker forrige gang Davenport overtok et selskap.
Alle fikk sparken!
Mr. Prescott har sagt hva som må gjøres.
Nedskjæringer i alle avdelinger.
Vi må redusere tapstallene i alle kriker og kroker...
fordi selskapet trenger kapital.
Hvem er førstemann?
Nedlegg Toledo.
Hvis vi nedlegger...
Toledo, Joplin, Jacksonville...
eliminerer vi alle tap.
Whitfield, du behøver ikke å løfte opp hånden.
Takk.
Jeg vet at jeg er ny her.
På overflaten virker nedskjæringene fornuftige...
"Fornuftige"?
Men nedlegging er en stor feiltakelse.
Det er det Mr. Prescott vil.
Mr. Prescott har ikke tenkt gjennom situasjonen.
Jeg skal si at du sa det.
Bra. Nedlegging av sentrene...
vil svekke selskapets kapital.
Nedskjæringene vil forringe selskapets grunnverdi.
Grunnverdi? Hva er det han snakker om?
Davidson er enig. Davidson?
Det er Davidson.
Si det, Davidson!
Du utarbeidet et rundskriv om dette.
Hvordan vet du det?
Hvordan?
Hvem kunne ellers ha skrevet det, Davidson?
Det rundskrivet ble berømt.
Et mesterverk.
Klart og presist. Det beste rundskrivet jeg har lest!
Det var mer enn et rundskriv. Det var litteratur.
- Takk. - Ingen årsak.
Kanskje du kan forklare poenget?
- Poenget er at vi må være modige. - Nettopp.
Vi må utvide. Ekspandere.
Ekspansjon er vår eneste sjanse.
Vi blir så sterke...
at ingen vil selge Pemrose-aksjer.
Og så overtar vi ham!
- Hvor gammel er du, Mr... - Whitfield.
- Ja. - 24 år.
Hold fred til du har fylt 25 år.
Whitfields alder er irrelevant.
Ingen er interessert i din mening.
Vi må hindre overtakelse.
Jeg er for gammel.
Ingen åndsfrisk sjef vil ansette meg.
Dette møtet fører ingensteds hen!
Vi følger Mr. Prescotts ordre!
Vi skal iverksette nedskjæringer!
Møtet er hevet.
Hent jakkene. Den ser mindre ut.
Harvard! Hvor pokker har du vært?
Personalavdelingen. Du ba meg om å vente på svaret.
Det er noe muffens her, Foster.
Jeg skal henge meg på som en klegg, hører du?
Blir ikke de andre sjalu? Se opp!
Dere var flinke.
Herregud. Hva gjør du her?
Jeg hørte at du tilkalte meg telepatisk... Jeg er synsk...
så jeg kastet meg i bilen.
- Jeg kunne ha ringt. - Telepati er mer pålitelig.
Ber du meg inn?
Ja. Beklager.
Et øyeblikk.
Min far bodde slik før han stiftet Pemrose.
Tante Vera...
Jeg har hatt en forferdelig dag, og trenger søvn.
Brantley, du er ung.
Unge menn har massevis av krefter.
Hør her.
- Vi har et problem. - Hva da?
Mannen din er sjefen min.
Å, ham. Vi sier ikke noe.
Howard jobber overtid i kveld uansett.
Uvisst på hvem.
Du er svært vakker i kveld, Christy.
Takk. Vi må diskutere et par forretningssaker.
Tror du de har senger på denne restauranten?
Howard, vær så snill!
Jeg liker ikke helt det som skjedde mellom oss.
Du er gift.
- Jeg er ikke gift. - Du er gift!
Ja vel. Men Vera og jeg har en overenskomst.
- Jeg elsker deg. - Det tror jeg neppe.
Men jeg har lyst på deg. Betyr ikke det noe?
For deg, kanskje. Nå snakker vi forretninger.
Jeg foreslo nedskjæringer på møtet...
men Carlton Whitfield var ikke enig.
Jeg har ikke ansatt noen Carlton Whitfield.
Noen har gjort det.
- Herregud. Donald Davenport. - Hva?
Kanskje han er utsendt av Davenport.
Du må holde godt øye med denne Whitfield.
Avslør planene hans.
- Skal jeg spionere på ham? - Nei, ikke spionere.
Bli venner...
og sjekk papirene hans.
Det er spionasje.
Du må slutte å være så uskyldig.
Livet er hardt, bare de sterkeste overlever.
Lærte du ikke det på Harvard?
- Hva har du der? - Lunsj.
Lunsj? I en dokumentmappe?
Ja. Slapp opp for matpapir.
Har noen ekstra skolisser?
Jeg var sammen med en utrolig dame i går.
Så svære pupper. Lekker. Hvor ble det av ham?
- Unnskyld. - Slapp av, da.
Beklager.
- Mareritt. - Sitter heisen fast?
- Alt i orden. - Går det bra?
- Alt i orden. Takk.
Jean, renskriv dette. Jeg må ha det med en gang.
Ta kopier av dette og dette.
- Fikk du tak i alt jeg bestilte? - Ja.
Flott. Kommer igjen senere.
- Mine herrer. - God morgen.
- Pokker! - Sitter den fast igjen?
Sitter heisen fast?
Jeg er drittlei av at heisen alltid sitter fast.
Kan du levere dette på renseriet?
Jeg fant notatene på Whitfields kontor.
Resten kan du hente selv.
Tror du han jobber for Davenport?
Vet ikke. Min spionkarriere er over.
Vi kan ikke vente på Whitfield lenger.
Davis har sikkert laget en ubrukelig analyse...
men la oss ikke ta kritikken først.
Greit, jeg sier ingenting.
Jeg skal fortelle Mr. Prescott hvordan du er.
Vil noen si noe?
Hei. Beklager forsinkelsen.
Beklager. Hei, alle sammen.
Fritidsantrekk i dag, Whitfield?
Buksene, ja.
Ny produktserie. Jeg tester dem.
- Godt stoff. - God idé.
- Christy, du ville si noe. - Ja.
Flere forslag til nedskjæringer.
Send disse rundt.
Hvorfor kan du ikke være som henne, Davis?
Mr. Prescott! For en overraskelse!
Jeg har ikke mottatt rapport om nedskjæringer ennå...
så jeg ville bare se hva problemet er.
Alt er tipp-topp her.
Whitfield har utpekt et par småting...
som vi skal ordne opp i.
Er det greit at jeg blir litt?
Ja da.
- Hvem er Whitfield? - Herregud!
Neseblod! Tørr luft! Skjer stadig vekk!
Herregud! Ikke for svake sjeler.
Hvem var det?
Den nye, Whitfield.
Beklager.
Trenger rekvisita.
Tilbake til jobben.
Et par slike, og...
Milde himmel!
Jobber ikke du i mottaksavdelingen?
Du er visst arbeidsnarkoman.
Vel...
Jeg har mye å gjøre.
- Hvorfor er du her så sent? - Arbeidsnarkoman.
Jøss. Har vi noe felles?
Hva er alt dette?
Forslaget du har lagt for hat: ekspansjon.
Jeg synes bare at det er risikabelt.
Og Mr. Prescott nekter.
Så det er bortkastet tid.
Bortkastet tid når det er riktig?
Det finnes ikke rett eller galt, bare ulike meninger.
Noen steder kan du bli arrestert for å si sånt.
Ja vel. Overbevis meg.
Overbevis meg om at du har rett.
Greit.
Se på dette.
Og dette.
Gransk det.
Hvorfor motsier du meg hele tiden?
- Fordi du sier dumme ting. - Se på disse tallene.
De beviser at oppsigelser...
øker kapitalen til Pemrose Corporation.
- Ser du ikke det? - Nei.
Nedlegging av fabrikkene fører til panikk i markedet.
- Ikke nødvendigvis. - Jo, helt sikkert.
Nedlegg sentrene, si opp tusenvis av mennesker.
Hele fortjenesten går med til trygd...
ventepenger, rettssaker.
Går det bra?
- Lavt blodsukker. - Hva?
Jeg klarte ikke helt å følge med.
Jeg må spise noe. Sulten?
- Ja, kom igjen. Jeg spanderer. - Nei. Vi deler.
Gi meg løsningen på krisen en gang til.
- Ekspansjon i stedet for nedskjæring. - Enig.
Ekspansjon er en positiv reaksjon på universet.
Tilbaketrekning, nedskjæring...
er negative krefter.
Jeg var negativ før jeg gikk på personlighetskurs.
Helomvending i livet mitt.
Hei. Jeg heter Sheila.
Pent par. Hvor lenge har dere vært sammen?
- 20 minutter. - Første stevnemøte? Lykke til.
Nei, vi er kolleger.
Hva skal det være godt for?
Dere burde bli sammen.
Vil dere bestille?
- Ja, har du en meny? - Meny! Beklager.
Jeg skal bli skuespiller. Lite egnet som servitør.
Konsentrasjonsvansker. Straks tilbake.
Sheila er for ekspansjon.
Vi burde invitere henne på et møte. Art Thomas ville ha likt henne.
Sheila mener også at vi burde være sammen.
- Sheila er utvilsomt sprø. - Jeg hørte deg.
Du burde være mer positiv...
ellers ender du ulykkelig.
Hun hørte meg.
Dette er trivelig, ikke sant?
Ja, det er det.
Trivelig å spasere.
Jeg vil ikke antyde noe.
Jeg har gjort undersøkelser om ekspansjon.
Vi oppnår skattereduksjon ved å bygge en ny divisjon.
Sjekket du? I dag?
Flott.
Makthaverne ønsker nedskjæring, men jeg...
jeg prøver å være åpen for dine forretningsideer.
Glimrende.
Åpen for mine forretningsideer.
Hva med ideene for privatlivet?
Ikke mas. I går syntes jeg at du var en plage.
Mange forhold begynner slik.
- Vanligvis gifter de seg. - Ikke vedd på det.
Kom igjen.
Jeg tror at du er hemmelig forelsket i meg.
Alt blir bedre når du innrømmer det.
Du liker meg etterhvert, når du blir vant til meg.
Faren min insisterte på å kjøpe denne.
Returbillett til Kansas.
Jeg solgte den nesten.
Den er et symbol.
Hvis jeg bruker denne billetten...
har New York vunnet.
En liten ting.
- Livet ditt er et rot. - Takk.
- Har noen sagt det før? - Du er den første.
Jeg lurer på...
hvordan du kan være så utrolig vakker...
med et slikt rotete liv?
Når to personer samarbeider om et prosjekt...
utvikler de av og til følelser for hverandre.
Svært uheldig.
De forveksler intensiteten i jobbsituasjonen...
med kjærlighet.
- Er du psykolog, eller? - Jeg har opplevd det.
Jeg opplever det faktisk ennå.
Og så...
etterpå har de ingenting å snakke om.
Ja vel, det er greit.
Vi holder avstand mens vi jobber på prosjektet.
Nettopp.
Hvem er han?
Hvem?
Hvem? Konkurrenten min.
Bare en fyr.
Kan vi ikke ringe denne fyren?
Gjøre det slutt.
- Jeg kan ikke ringe ham. - Hvorfor ikke?
Kona kan ta telefonen.
- Stor feiltakelse. - Jeg vil ikke snakke om det.
- Jeg har gjort mye dumt... - Sikkert.
- men aldri... - Aldri?
vært sammen med en gift mann.
Han sa at han var separert.
Men det viste seg å være løgn.
Hele greia var en feiltakelse.
Men vi lærer, og legger ting bak oss...
Ikke verst.
Takk.
Kan du gjøre det samme en gang til?
Jeg kan prøve.
- Hvor var du i helgen? - Hva med "god morgen"?
Jeg er fly forbannet!
Hvorfor tok du ikke telefonen?
Jeg skylder deg mye.
Jeg er takknemlig for alle mulighetene...
og det jeg har lært.
Hva er det du prøver å si?
Vi jobber sammen.
Jeg har stor respekt for deg, men...
Vi kan ikke treffes utenfor kontoret mer.
Hallo?
Jeg leter etter transportkostnader fra Toledo i september...
Jeg ringer tilbake.
Jeg skal ikke presse deg.
Ta deg tid...
til å avgjøre hva som er best.
Takk.
Men tidspunktet er temmelig ironisk.
I går kveld...
ble Vera og jeg enige om skilsmisse.
Skulle ønske vi hadde ordnet dette tidligere.
Du og jeg kunne hatt en sjanse.
Dette kom med bud.
Davenport har innkalt til krisemøte...
mandag morgen...
og han tilbyr å overta selskapet.
Alle er invitert til Litchfield i helgen.
Du også.
Selvsagt kommer jeg.
Ett spørsmål til... personlig.
Hvem var du sammen med i går kveld?
Whitfield. Carlton Whitfield.
Bare forretninger. Han har glimrende ideer.
Gleder meg til å høre dem.
Kan jeg få tilbake notatene jeg tok fra Whitfield?
Selvsagt.
Se opp. Takk.
Hva står på?
Ilpost.
Jeg følger med, Foster.
Husk at...
Gud ser deg.
Unnskyld, jeg er journalist fra New York Times...
og du ser ut som om du har elsket.
- Ikke her. - Du elsket ikke her.
Var det innenfor delstaten, fordi...
Philadelphia Gazette dekker Pennsylvania.
Du virker opprørt.
Jeg hater menn.
Godt jeg ikke er en av dem.
Jeg må forklare noe.
Jeg også. Jeg har gjort noe jeg angrer, og...
Hør her.
- I helgen? - Kan ikke.
- Må ordne opp i noe. - Flott!
- Jeg ordner det. - God helg. Vi sees mandag.
Beklager. Unnskyld!
Du har ikke sett meg.
- Hvor gikk han? - Jeg så ham ikke.
Er du her ennå?
Du ser flott ut.
Fremdeles i tet etter andre runde.
Unnskyld igjen.
- Hei, sjef. - Pokker!
Ha det, sjef.
Hva gjør du her?
Post til Whitfield.
Hvorfor går du i dress?
- Begravelse. - For hvem?
En venn som døde. Han ble begravet.
Hva er dette?
Produksjonsdiagrammer, antar jeg.
Hvor er Whitfield?
Er han ikke her?
- Har du truffet Whitfield? - Ja.
Mange ganger.
Jeg leverer post hver dag. Kjekk kar.
Hvor finner han informasjon?
Alt er tilgjengelig i kvartalsrapportene...
antakelig.
Legg dette på kontoret mitt.
- Kommer du ikke? - Om et øyeblikk.
Hva pokker driver du med?
- Nervøst sammenbrudd. - Det er ikke rart.
Blir du tatt, får du sparken.
Blir du ikke tatt, blir du en dress.
- Du taper uansett. - Jeg ligger et halvt hode foran dem.
Nårjeg ser på deg, hørerjeg vakker musikk
Hei, tante Vera. Står til?
Jeg har lyst på kjærlighet
Fordi du er hos meg
Kjærlighetssanger. Så hyggelig.
Hvorfor synger du?
Champagne gir meg ingenting
- Alkohol har ingen virkning - Vær så snill, ikke syng mer.
Herregud!
Jeg har ikke sunget på årevis.
Han er på vei opp.
Han kommer hvert øyeblikk. Hvorfor gjør du dette?
- Jeg spiser deg opp. - Hva med en brødskive?
Søtt, lite adamseple.
Situasjonen er forandret siden forrige gang.
Ja, flott dress.
Det jeg mener er... Milde himmel!
- Jeg er ikke fri lenger. - Må jeg betale?
Så kynisk. Vet moren din om dette?
- Jeg er ikke ledig! - Flott, jeg må ikke betale.
Slapp av. Jeg vil ikke gifte meg.
- Vil bare elske deg. - Elske.
Ikke sånn klissete Romeo og Julie-kjærlighet.
Ikke noe sånt ekkelt. Jeg er praktisk.
Jeg kan hjelpe deg gjennom de farlige farvannene...
i dette dusteselskapet, slik jeg hjalp Howard.
Jeg liker deg, men jeg må fortelle deg noe.
Jeg er blitt glad i en som ikke er min tante.
- Jeg tilgir deg. - Hør her!
- Jeg har en annen! - Spiller ingen rolle.
Jeg har også en annen.
Vi presenterer venninnen din for mannen min.
Jeg kan være hardhendt hvis jeg må.
Herregud, Vera! Jeg kommer til å få sparken.
Ikke syt. Livet er for kort.
Plutselig er du 25 år, og lurer på hvor årene ble av.
- Hva er dette? - Han besvimte.
Besvimte?
- Skikkelig. - Han slo hodet sitt.
- En slags besvimelse. Utslått. - Slo hodet i hva?
- Gulvet. - Taket.
- Hva? - Begge deler.
- Ingen av delene. - Hva skjedde?
Det foregikk slik.
Jeg kom inn på kontoret...
og så denne vakre kvinnen...
som jeg aldri har sett før.
For en overraskelse at det var tante Vera.
Han ble så oppspilt at blodtrykket steg voldsomt...
gikk rett i gulvet.
Helt borte. Kravlet omtåket bort til sofaen.
- Jeg ville hjelpe. - Og så kom du.
Tenk at du ikke har fortalt at nevøen vår jobber her.
Nevøen vår jobber her.
Jeg har det travelt.
- Hvorfor er du her? - Lunsj.
- Vi skulle spise lunsj. - Jeg har spist.
- Du skjønner visst ikke... - Jeg skjønner, Howard.
Er det greit at Brantley og jeg spiser lunsj sammen?
- Ja da. - Kan ikke. Må i begravelse.
Var ikke begravelsen ferdig?
I min sorg glemte jeg det helt.
Kan vi ikke be Brantley i selskapet til helgen?
Vi er jo i slekt.
Ja, det er en god idé.
Jeg passer ikke inn.
Jo da, du passer inn.
Det blir kjempegøy.
Greit. Kan jeg få jobbe nå?
Moro med en lekekamerat i helgen.
- Du ville snakke med meg? - Ja.
Jeg har holdt øye med deg i det siste.
- Har du? - Jeg vet alt du driver med.
- Gjør du? - Alt.
Jeg kan forklare. Jeg visste ikke hvem det var...
Du har stått på i postavdelingen.
Du har holdt deg unna problemer.
Ingen vanskeligheter.
Du skal få belønning.
Men først vil jeg be om en tjeneste.
Hva som helst.
Vi diskuterer saken mens vi trener.
Du liker vel å svette?
Tanten din liker deg visst svært godt.
- Det visste jeg ikke. - Det er åpenlyst.
Hun vil nok gjerne bli bedre kjent med deg.
Det er positivt.
Vær sammen med tante Vera...
i selskapet.
Menn som oss klarer oss ikke med bare én kvinne.
Vi trenger variasjon for å holde oss unge og energiske.
Du skjønner vel hva jeg mener? Vi er verdensmenn, ikke sant?
Jeg har et problem.
- Jeg har en bekjent... - En dame.
Hun er blitt litt rastløs.
Vil at jeg skal skilles.
Jeg forlater ikke min kone... ikke for noen.
Jeg må bare få kontroll over situasjonen igjen.
- Skjønner du? - Ikke helt.
Hun er invitert i selskapet...
og vi skal være sammen...
derfor må du holde tante Vera...
mest mulig opptatt.
- Skjønner du? - Helt og holdent.
- Men jeg har planer. - Flott. Dette skal jeg huske.
- Nei, du skjønner ikke... - Da sier vi det.
Du kommer til å bli forfremmet raskt.
Du er en dyktig, ung fyr. Fortsett sånn.
Tosk.
Dekorativ.
Brantley, kjære, jeg var redd du ikke kom.
Du skal få treffe New Yorks mest innflytelsesrike menn.
Ta dem som meg...
- Det kan jeg ikke. - Imponere dem, mener jeg.
Din gutteaktige sjarm er uimotståelig.
- Hei, Whitfield. - Whitfield?
Mellomnavnet mitt.
- Hei, Carlton. - Carlton Foster.
- Bruker du så mange navn? - Massevis.
Uenige foreldre. Monogrammet mitt er kilometerlangt.
Du overrasker stadig. Din mest tiltrekkende egenskap.
Slutt aldri med det.
- Jeg lover. - Flott.
Først Roland Owens, First Federal. Veldig rik.
Han ble rik på den gammeldagse måten.
Han har arvet.
Ser du tennisspilleren...
med hansken?
Vernon S. Fletcher, Wall Streets jernmann.
Han liker deg sikkert, og da kan du få alt du vil.
Han med damene?
Harley McMasters, First Multinational.
Nyskilt. Alle vil bli fru First Multinational nummer to.
Du skal vel ikke fortelle at jeg jobber i postavdelingen?
Stol på meg.
Jeg dyttet Howard oppover rangstigen.
Du går samme vei.
Notatene til Whitfield.
- Imponerende. - Takk.
Husk at vi skal diskutere forretninger.
Hvordan kan jeg konsentrere meg?
Howard, slipp meg!
Hva gjør du her?
Carlton Whitfield går aldri glipp av et selskap.
- Jeg er så glad for å se deg. - Samme her.
Fort!
Ikke her!
Skam deg.
Jeg må ordne klærne. Gå først, du.
- Hvordan ser jeg ut? - Kom igjen.
Jeg har sett på den foreløpige rapporten...
og nedskjæringer er vårt beste forsvar.
Takk. Vi har gjort vårt beste.
- Bra jobb. - Takk.
Whitfield har rett, rapporten er feil.
- Har du sett Christy? - Nei.
- Har du sett Christy? - Nei, beklager.
- Jack. - Ja, Howard.
Christy Wills?
Snakker med Whitfield.
Nei? Gi deg. Det er det beste...
Det er det beste.
Unnskyld oss et øyeblikk, Christy.
Brantley, visste du at Whitfield er her?
Han var her, men han har dratt.
Nei. Han snakket nettopp med Christy.
Jeg har mine grunner.
Hold deg nær Christy...
og hold Whitfield unna.
Kan du det?
Ja jøss, selvsagt.
Fint. Jeg stoler på deg.
Hva var det?
Han vil at jeg skal holde meg i nærheten av deg.
- Sa han det? - Ja.
Han synes vel at vi passer sammen.
Er du våken?
Kjære?
Elskling, det er Howard.
- Gå vekk! - Dette kan bli en minnerik natt.
Jeg vet at du er sint...
men tenk på alt vi har hatt sammen.
Jeg vil gifte meg med deg, Christy.
Ikke vær sånn.
Vil du gifte deg med meg?
Nei, men jeg vil slå deg helseløs!
Bare vent...
Hvem er det?
Herregud!
Milde himmel!
Sexrevolusjonen er over. Ut av senga.
Hva gjør du i Christys seng, Brantley?
- Jeg snakker til deg, Howard. - Hvem er Brantley?
Brantley har funnet de stjålne notatene sine i din veske.
Det er notatene til Whitfield. Han ga dem til meg.
Du var så takknemlig at du krøp opp i senga hans.
Jeg krøp opp i din seng.
Tull!
Du trodde det var henne.
Da jeg kom inn, lå Whitfield i senga.
Whitfield? Han var ikke her.
- Hvem er det, da? - Brantley.
Så dette er flyfilla fra kontoret?
- Flyfilla? - Hvis skoen passer...
Hva skal det bety?
Hvorfor spurte du ikke? Du kunne fått dem.
Det var før vi ble kjent.
Så du lekte James Bond i senga?
- Nei! - I senga med Brantley?
Slapp av, Howard. Hun har det sikkert på mikrofilm.
Hva med nevøen min?
- Er Whitfield nevøen din? - Dette er Brantley Foster.
Fra postavdelingen.
Er du ikke direktør?
Et øyeblikk. Brantley er Whitfield?
Stemmer.
Brantley er Whitfield. Whitfield er Brantley.
Christy er flyfilla.
Nå som vi har hatt opprop...
skal jeg ringe advokaten min.
Vent. Christy er ikke flyfilla fra kontoret.
Slutt å si "flyfille".
Det var en annen flyfille.
Omtrent hvor mange flyfiller var det?
Jeg sa feil. Det var ingen flyfiller.
- Unntatt Christy. - Nettopp. Nei!
Hvor mange har du ligget med for å nå toppen?
Den vasen var dyr, din tispe.
Hold kjeft! Det jeg gjorde, er min sak.
Mener du ikke selskapets sak?
Stemmer: en forretningssak.
Jeg skal si deg noe, kjære.
Du er veldig dyktig i jobben.
Jobbet jeg for en fyr fra postavdelingen?
- Er du ikke direktør? - Han er overkvalifisert.
- Skuffet? - Ja!
Jobben var morsom.
Du var så energisk, og hadde sprø ideer.
Og var stadig avkledd.
Jeg vil ikke at du skal dra.
Her.
Et lite minne.
- Takk. - Brantley, hvorfor så trist?
Jeg hadde trodd at alt ville bli bedre.
Jobben eller jenta?
Jobben. Gir pokker i jenta.
Svært overbevisende.
Hør her, kamerat.
Du menget deg med storkarene i noen uker.
Med flott utsikt til Manhattan og et rent lunsjrom.
Du utrettet mer på to måneder enn enkelte noen gang får.
Kommer til å savne det.
Jobben eller jenta?
- Drar du tilbake til Kansas? - Nei.
Gir ikke opp New York.
Ledig jobb i postavdelingen.
Det kan du si. Du er også arbeidsløs.
Jeg har kontakter.
- En ny Prescott? - Dårlig gjort.
- Jeg er bare ærlig. - Du er vel perfekt?
- Jeg ligger ikke med sjefen. - Nei, med kona til sjefen.
Hun forførte meg.
Hva er forskjellen?
Du gjorde det frivillig.
- Ble du lenket fast? - Jeg skal si deg forskjellen.
- Jeg trodde du var hyggelig. - Jeg er hyggelig!
Du er en rotte!
Du løy, svek, fordømte...
uten å vite noen ting.
- Jeg vet at du spionerte på meg. - Jeg spionerte ikke!
- Jeg skal ikke spionere mer! - Nei, for hvis...
Beklager. Det er fullt.
- Det går aldri. - Hvordan vet du det?
Jeg gikk rett fra postbud til sjef.
Sier du at det ikke går?
Men det gikk ikke.
Nesten. Dette går ihvertfall.
- Jeg trenger dere. - Kan jeg få sparken for det?
- I høyeste grad. - Glimrende.
Finn telefonnummeret til Harley McMasters.
Og bestill mat. Kinesisk?
Mr. Davenport, vi innser at du vil overføre dine folk...
til høyere stillinger ved Pemrose.
Selvsagt.
Det vi er bekymret for, er direktørstillingene.
- De fleste blir oppsagt. - Å nei.
Jeg skjønner.
Men noen få...
hjelpsomme...
som deg selv...
kan bli.
Alt er klart...
for fusjon av de to selskapene.
Her er det! Beklager forsinkelsen.
- Få dem ut. - Beklager. Privat møte.
- Dere må gå ut. - Hold disse, er du snill.
- Ring vakten. - Howard, slapp av.
På vegne av postavdelingen...
sekretærene, de kvinnelige direktørene ved Pemrose...
lykke til med fusjonen.
- Hvem pokker er dette? - Donny!
Greit at jeg går litt omkring? Jeg tenker bedre da.
Hør, Don...
fusjonen gjorde meg nervøs...
som en katt i et rom med gyngestoler.
Men jeg innså at jeg tok feil.
Våre produkter og deres distribusjonskapasitet...
kan føre Pemrose til topps i markedet.
Jeg er glad du er enig...
hvem du nå er.
Pell deg nå ut, så vi kan bli ferdig.
Det går ikke, Don.
Problemet er ledelsen.
Situasjonen var ille nok under Howards ledelse.
- Nå har vi deg i tillegg. - Få dem ut, nå.
Han kan ikke, Don. Brantley har kjøpt...
fem prosent av aksjene...
i ditt selskap, Davenport Enterprises.
- Vi overtar dere. - Hva?
Gi deg!
Stemmer!
Vi overtar Davenport Enterprises...
for å beholde kontroll over Pemrose Corporation.
- Denne vei, Mr. McMasters. - God dag, mine herrer.
Dette er mine finansrådgivere.
De låner meg penger til overtakelsen.
Du investerer neppe i et vanvitting opplegg...
kokt i hop av en guttunge fra postavdelingen?
Jeg hadde et ess i ermet, Howie:
en innflytelsesrik hovedaksjonær.
Don, hils på...
den nye styreformannen i Pemrose Corporation...
og grunnleggerens datter...
Vera Prescott.
God dag, mine damer og herrer.
Vi er gamle venner.
Da han fortalte om de glimrende ideene sine...
valgte jeg ham.
Alle skjønner hva din egentlige motivasjon er, Vera.
Jeg innrømmer at jeg var...
tiltrukket av Brantley i begynnelsen...
men som du alltid har sagt, Howard...
kjærlighet er kjærlighet...
men forretninger er forretninger.
Du har skakkjørt pappas selskap, Howard...
og disse folkene skal redde det.
Opp, Howard, ut av stolen.
Ikke vær latterlig. Jeg trekker meg ikke.
Det er ikke nødvendig, Howard. Du er oppsagt.
Hva?
- Vera, det kan du ikke! - Jo da.
Du skjønner...
fra i dag eier jeg 50,1% av aksjene.
Du også, Art. Ut.
Brantley, Christy, Jean, Melrose.
Akkurat i tide.
Mr. Prescott og medhjelperen har forstyrret møtet.
Vil du følge dem ut av bygningen?
Vera! Hvorfor så fiendtlig?
Jeg skjønner ikke. Hvorfor er du...
Kan du ta over møtet, Brantley?
- Hvorfor fortjener jeg dette? - Unnskyld.
Dere må gjerne gjøre det samme.
- Har du vært i Kansas? - Nei. Hvorfor Kansas?
Vi kan ta det private jetflyet til Pemrose...
og besøke foreldrene mine.
De vil treffe deg.
Hvorfor har jeg ikke møtt deg før?
Du har ikke vært i postavdelingen.
Postavdelingen. Jeg liker klangen.
Charlie, samme problem med heis nummer tre igjen.
Utrolig.
Heisen sitter fast.
- Hvor? - Operaen, Rattigan.
Ja vel.