ТОРТА
Трябва да довършим започнатото,
заради това, което се случи с Нина миналия месец,
защото всички бяхме загрижени за нея.
Ще бъде тежко, но аз ще седя тук и ще се преструвам на нея.
Ако се почувствате подведени,
искам да изразите това с думи към мен... към Нина,
как самоубийството й ви се е отразило.
Съгласни?
Добре.
Искам да ти кажа, Нина,
че не разбирам защо се предаде.
Съжалявам, Гейл, прости ми.
Ами синът ти?
Вече е без майка.
Защо не потърси помощ?
Можеше да се обадиш на всяка една от нас. Щяхме да се отзовем.
Можете ли да ми простите?
А ти, Клеър?
Какво аз? - Не искаш ли да кажеш нещо на Нина?
Не.
Ще ти олекне, ако се докоснеш до чувствата си.
В такъв случай, имам въпрос.
Заповядай.
Скочила е от моста на магистралата, нали?
Там, където се пресичат 110-та и 105-та?
Да, но... - И се е приземила върху камион,
пълен с мебели предназначени за Мексико?
Клеър, нека се фокусираме върху чувствата.
Никой не е видял тялото,
докато не е пристигнал в Акапулко. Това са 3000 километра.
После са пратили тялото й обратно в хладилна чанта,
която е била задържана на границата
една седмица, преди съпругът й да разбере.
Браво на Нина!
Лично аз мразя, когато самоубийствата помагат на останалите,
но не ми обръщайте внимание, продължавайте.
Заповядай и благодаря. Задръж рестото.
Мерси.
Защо си още тук?
Приготвям вечеря. - Не искам. Не съм гладна.
Трябва да се храните, заръка на лекаря. Кесадия.
Какво пък. Добре.
Клеър, Анет е.
Останахме дълго, след като ти си тръгна.
Да знаеш, че не омаловажаваме чувствата ти,
но всички бяхме единодушни - по-добре да си намериш друга група.
Такава, която да ти помогне да се справиш с гневните изблици.
Смятаме, че ще си по-добре някъде другаде. Това е.
Успех.
Аз съм.
Нещо против да се отбия, за да си взема останалите неща?
Евентуално, когато не си там?
По-благоразумно ще е, ако не се засичаме засега.
Благоразумно?
Откъде ли е чул тази дума? - Готово.
Ще хапна след няколко минути, сега ми трябва малко спокойствие.
Обещавате ли? - Кълна се в гроба на майка ми.
Майка ви е жива. - Добре де, тогава вземи това.
Силвана... - Не бих го направила.
Върви при семейството си. - Добре, благодаря.
Не забравяй да... Не нагласяй алармата.
Знам. Съжалявам.
Просто е прекалено шумна. - Да. Приятни сънища.
Лека нощ.
Мамка му!
Добре...
Приятна нощ, нали?
Добро утро.
Г-жо Бенет.
Колко е часът? - Измръзнала сте.
Така ли? - Да, горкичката.
Елате.
Не действа. - Трябва да го направите.
Сестра ми имаше голям белег, който изчезна.
Все едно. - Трябва да го направите.
Полезно е.
Като се облека, отиваме до клиниката.
Какво? - Нищо.
Не минавай по Кресънт Хайтс.
Защо? - Защото така го чувствам.
Кресънт Хайтс е като захвърлен чувал със зебло,
размятан по поляната от някоя кранта.
Не ви разбирам. - Завий наляво след светофара
и тръгни по Феърфакс. - Добре.
ПОДСКАЧАЙТЕ ОТ РАДОСТ! ЧУВСТВАТЕ СЕ ОТЛИЧНО!
Номер 47.
За вас е. - Следващият път ми кажете името.
Повярвай ми, на никого не му дреме.
Как сте? - Справям се.
Групата върши чудеса. - Браво.
Така си и мислех. Жените там се подкрепят взаимно.
Именно. - Чудесно.
По дяволите.
Не мога да открия разрешителното за първоначалната оценка.
От офиса на д-р Шипман казаха, че са го пратили.
Да. Бих изгубила и главата си, ако не беше прикрепена към тялото ми.
И при мен е така.
Записвам си, за да не забравя, че съм си записала.
Да. - Как е дъщеря ви?
Последна година е. Да не повярваш. Благодаря.
Още ли се интересува от Калифорнийския университет?
Не знам дали препоръки от бивши възпитаници се броят за нещо,
но ако я приемат, ми кажете. Ще се радвам да помогна.
Ще го имам предвид.
Твърде мила сте.
Не искам да ви губя повече времето, затова ще ви дам перкоцет
и оксиконтин за симптомите. Само не казвайте на никого.
Ще се обадя в офиса им, за да пратят втори факс.
Чудесно. Благодаря. - Не, аз ви благодаря.
Продължавайте с борбата. - Да.
Справяте се чудесно.
Не, не... Остави го. Можеш да си ходиш, Силвана.
Рано е. - Не е, всъщност.
Мога да изпера... - Силвана, прибирай се, моля те.
Наистина? - Да.
Добре тогава.
Не там.
Ти си моята Хуанита, разбираш ли?
Хубава си. - Друг път.
Свали си гащите.
Не, не.
Ето. Намерих ги в гаража. За децата ти.
Благодаря.
А твоите деца... - Лека нощ!
Почакай. Момент.
Защо си взел тази кутия? - Шефката ти ми я даде.
Как така ти я е дала? - Попитай я. Даде ми я!
Не можеш да ги вземеш. - Попитай я...
Виж какво направи, идиот!
Не можеш да взимаш тези неща.
Ако ги вземеш, ще прокълна теб, децата ти и техните деца.
Откачена кучка! - Изчезвай!
Тук съм.
Закъсняваш.
Кажи ми нещо, което не знам, скъпа.
Какво носиш в кутията?
Играчки. - За Фелипе?
Не, пазя ги на госпожата.
Кучката ли те накара? - Не я наричай така, скъпа.
Силвана, закарай ме при дилъра. - Казах ти да млъкнеш.
Не ти плаща достатъчно, за да се разправяш с тези неща, мамо.
На твое място бих се отказала.
Обаче не си на мое място.
Да ти приготвя ли нещо за ядене? - Не, стомахът ми не е добре.
Заради кучката е.
Казах ти нещо.
Толкова хубава, а с такава грозна уста.
Но казвам истината.
По дяволите.
Артуро, махай се.
Казах да се махаш!
Какво искаш, по дяволите? - Бих пийнала нещо.
Господи. Махай се.
Махай се!
Защо си такава кучка?
Не искам да те разочаровам, но не вярвам в духове.
Това не означава, че не си шубе.
Знам.
Кое те спира? Не вярваш в Бог.
В рая или ада.
Не вярваш в нищо.
Знам.
Направи го още сега.
Какво? - Направи го. Защо не го направиш?
Остави ме. - Не бъди страхливка.
Не!
Адски боли! - Разбирам.
Очевидно не разбираш. - Хайде, разтвори бедрата още.
Завърти таза. Усещаш ли облекчение?
Не мога! Боже Господи!
Какво зяпаш? - Хей. Концентрирай се.
Концентрирана съм. - Не си.
Боли. - Имаш игли в краката от една година.
Разбира се, че ще боли.
Лекуващият ти лекар иска да напиша оценка.
Добре, хайде. Префърцунени балетни движения?
Тревожи ме това, че нямаме напредък за 6 месеца.
Идвах на всяко едно от тъпите упражнения.
Може би ще се справиш по-добре с някого другиго.
Ясно.
Сега накъде? - На юг по 110-та.
Кажи ми, когато наближим 105-та. - Добре.
Бях почивка и гледах нататък,
когато видях една жена да се изкачва към ръба.
Рекох си: "Мамка му, ще скочи!"
Какво направихте?
Почнах да крещя: "Не скачай, не скачай!"
Предполагам, че не ме чу, защото беше далеч.
Колко време мина, преди да скочи?
Доста.
Няколко минути?
Може би.
Не е била сигурна на 100%.
Не съм съгласен, защото тя го направи
и беше успешно на 100%.
Да.
Трябва да се връщам на работа. - Добре.
Близка приятелка ли ви беше?
Да.
Съжалявам за случилото се. - Да.
Какво?
Само ще надникна.
Върнете се, не е безопасно!
Силвана, остани при колата.
Не е безопасно. - Всичко е наред.
Върнете се!
Здравей, Клеър, как си? - Чудесно.
Страхотно. Намери ли си нова група?
Интересно е, че го споменаваш. Реших да съдя вашата група.
Божичко. - На практика няма да съдя групата,
а общината на Лос Анджелис, защото те ръководят
общинския център, който спонсорира групата.
Имало е подобно дело преди години, може би си чувала.
Макдоналд срещу Глендейл, където съдът постановява, че групите може да...
цитирам: "Дискриминират въз основа на членство,
но не когато дискриминацията е незаконосъобразна,
тоест на расова, религиозна основа, или когато е
неясна или със субективен характер".
С други думи - Клеър е разярена кучка.
Но един съдебен процес...
Шегувам се.
Просто дойдох да взема адреса на Нина.
Нина от групата? - Която се самоуби. Да, същата.
Почти съм убедена, че не мога да ти дам тази информация. Съжалявам.
Помниш ли като казах, че се шегувам за съдебното дело?
Вече съм сериозна.
Здравей. - Здрасти.
Аз съм Клеър. - Привет, Клеър.
Живеех тук, когато бях малка.
Това вероятно звучи откачено.
Не. - Чудех се дали може да разгледам...
Обаче сега, стоейки тук, ми се струва лоша идея.
Не, заповядай. Малко е разхвърляно.
Знам, но...
Правя разни експерименти.
Да. - Бутнах цялата кухня.
Виждам. - Сега може да се вечеря там.
Обзалагам се.
Може ли да погледна горе?
Разбира се. - Добре.
Предполагам, това е била стаята ти.
Да.
Но по мое време нямаше Спондж Боб на стената.
Предполагам. - Имаше повече лилаво и розово...
И какво друго?
Майка ми беше нарисувала сцена от "Лешникотрошачката" на стената.
Коя сцена? - Онази с мишките.
На колко години е... - Кейси.
На пет е. - Трудна възраст, а?
Да.
Спи при майка ми, защото има кошмари.
Лошо.
Готово ли е?
Да. Тук не се е променило.
Не сме пипали нищо в спалнята.
Щяхме, но не го направихме.
Загубихме вдъхновение.
Трябва да тръгвам.
Пак благодаря.
Беше интересно. - Радвам се.
Изпълнението ти беше впечатляващо.
Не сме пипали нищо тук.
Анет ми се обади, след като си я оставила.
Наистина ли си я заплашила?
Да.
Защо?
Не знам, да си кажа правичката.
Говорехте ли си въобще с Нина? - Защо ме пусна?
Не знам. Исках да видя докъде ще стигнеш.
Съжалявам. - Недей. Всичко е наред.
Забавлявах се.
Това е сбъркано. - Както и ти.
Искам да отида до Тихуана утре.
Защо? - До аптеката, за която те питах.
Идеята не е добра. - Имаш зелена карта, нали?
Да.
Но няма да... - Ако не искаш, ще наема някого.
Добре, ще ви закарам.
В Ориндж ли сме вече? - Не знам.
Само бели хора ли виждаш?
Не знам, може би. - Значи сме в окръг Ориндж.
Хубави къщи.
Мразех делата в Ориндж.
Или всички са бавноразвиващи се,
или крайно десни нацистки симпатизанти.
"Привет, аз съм Клеър, адвокат на защитата.
Не обвинявайте клиента ми
и не го осъждайте на смърт за кражбата от магазина."
Добре. - Да не ти разправям за библиотеката.
Взехте ли си лекарството днес?
Щяхме ли да пътуваме към Тихуана, ако си бях взела скапаното лекарство?
Как се процедира тук? - Говоря английски.
Чудесно. - От какво се нуждаете?
Направих списък.
Проверих ги в интернет, за да видя дали са различни в Мексико.
Много са. Опитвате се да упоите малък град?
Много хубав сапун. Трябва ми вкъщи. - Взимай го.
Имате ли рецепта? - Мислех, че не ми трябва.
Ако нямате, на границата ще ви ги конфискуват.
Какво да направим? Какво?!
Отваряме Мария...
Хитро. А ако ни хванат?
Вие сте богата, бяла жена. Хващали ли са ви някога?
Може ли да получа нещо различно от Мария?
Имам проблеми с религията.
Имате по-големи проблеми.
Въпрос на гледна точка.
Точно това е.
Кой беше любимият ти ресторант, докато живееше тук?
Гладна ли сте? - Да, гладна съм.
Знам едно хубаво място, но не е евтино.
Няма да се стискаме. Хайде. - Добре.
Кой, казваш, е той? - Сан Худас Тадео.
Свети Юда.
Покровител на изгубените каузи.
Идеално.
Какво има? - Силвана?
Чатита!
Каква изненада. Как си?
Добре. Истинско чудо.
Това е госпожа Бенет.
Приятелките ми Ирма и Иносенсиа. - Приятно ми е.
Поласкана съм.
Чатита, чух слухове,
че Нунчо не може да си намери работа.
Мъжът ми си има работа.
Така ли? - Да, много хубава работа.
Строи басейни, много големи басейни.
Наистина? - Да, много са хубави.
Сега се връщам. - Как е Кристина?
Дъщеря ми е добре, благодаря.
Винаги е била красавица. Омъжи ли се?
Не, не е още. Медицинска сестра е.
Така става в Америка.
Силвана, искаш ли да пазаруваме още или да се прибираме?
Да пазаруваме. - Добре.
Извинете. Ето рестото.
Благодаря ти за обяда. Беше великолепен.
Радвам се, че се запознахме, дами.
Момичета, радвам се, че се видяхме.
Дано се видим пак скоро.
Чао. Всичко най-добро.
Винаги съм смятала, че не говорите испански.
Знам само няколко думи, но схванах всичко по-държанието им.
Благодаря. - За нищо.
Бяха ми приятелки навремето. Вече не са.
Заради парите.
Това е скапано. - Такъв е животът.
Какво става? - Защо не се изправите?
Предпочитам да не го правя. - Нали не ви боли?
Силвана, не искам. - Моментът е подходящ да го направите.
Моля ви!
Отбийте, моля. - Добре.
Господи. По дяволите.
Може ли да се обадя? - На кого?
Съпруга ми. Искам да му кажа, че ще закъснеем.
Добре. - Благодаря ви.
Офисът на Джейсън Бенетс. - Клеър е, дай ми го.
На другата линия е. - Важно е.
Какво правиш тук?
Исках да се убедя, че си се прибрала невредима.
Можеше да се обадиш.
Все се сблъсквам с гласовата ти поща и никога не ми връщаш обажданията.
Да.
Силвана. - Г-н Бенет.
Радвам се да ви видя. Изглеждате слаб.
И аз се радвам. - Добре сме.
Добре сме, можеш да си ходиш. - Няма ли поне да ми благодариш?
О, да. Благодаря, че злоупотреби с позицията си в правителството.
За да ти спася задника. - Заради перилен препарат.
И това в статуята, което не откриха.
Довиждане.
Довиждане, Силвана. - Чао, Джейсън.
Може би трябва да си прибера нещата, докато съм тук.
Не тази вечер. Не би било благоразумно.
Така и не се обади на асистентката ми. - Ще й се обадя утре.
Лъжеш. - Без малко да те метна, нали?
Това не означава, че те напускам.
Бих искал да знам дали си добре.
Била съм и по-добре.
Съжалявам.
Това ще прозвучи странно
и изпълнено с неуместни намеци.
Ще се справя.
Не искам секс.
Би ли останал в стаята ми, докато заспя?
Разбира се.
Беше лесно.
Ето така. - Благодаря.
Искаш ли да легна до теб?
Не, всичко е наред. - Добре.
Да ти разкажа ли приказка за лека нощ?
Да, разкажи ми.
Такава, в която всички са ядосани на злата вещица.
Това го мога.
Благодаря.
Имало едно време една кралица,
която решила да поеме към магическо и далечно място наречено Тихуана...
Джейсън?
Нуждая се от превоз.
Бягам по задачи. - Не ми пречи.
Благодаря ти, че не ме питаш защо се возя така.
Или защо продължаваш да идваш вкъщи.
Не съм някоя откачалка.
Поне не в традиционния смисъл на думата.
Все тая. Не ми пречи по никакъв начин.
Харесва ми отношението ти.
НИНА КОЛИНС СЪПРУГА И МАЙКА
Добра работа свърших. И бърза.
Това гранит ли е?
Знаеш ли къде го продават? Мисля да си направя кухня в задния двор.
Един грък. Ще ти дам визитката. - Би било супер.
Страхотно.
Беше на 31. - Да.
Не бих предположила. - Защо?
Изгледаше по-млада.
Може ли да... - О, да.
Подай ми го. - Добре.
Мисля, че е противозаконно. - Хич не ми дреме.
Чудесно, благодаря.
Тъкмо бях в Тихуана. - За какво?
Този, с когото ходя, искаше да отида, за да му взема евтина пиячка.
После гледах как една жена прави секс с магарета.
Шегувам се. - Радвам се.
Бях там по работа. - Каква работа?
Нищо интересно. - Нима?
Знаеш ли как се самоуби жена ми?
Да.
Остави ли бележка?
Не.
Правих упражненията в групата за подкрепа при самоубийства,
където партньорът ти играе ролята на починалия.
Знаеш ли какво казах на прекрасната ми съпруга?
Да. - Благодаря, че ми съсипа живота.
Че съсипа живота на Кейси.
Че ме остави в тази шибана бъркотия.
Толкова те мразя, че едва дишам.
Дано гориш в ада.
Защото точно там ни остави с Кейси.
Уплаших партньора си до смърт.
Помислиха, че ще го нашамаря.
Плаша ли те? - А-ха.
Но не в лошия смисъл.
Наздраве, приятел! - Наздраве!
Истинско предизвикателство. - Трябва да...
Нека изясним нещо.
И изведнъж атмосферата в стаята се промени.
Сериозен съм. Не искам да правим секс. - Знам.
Исках да го изясним. - Знам.
Разбрах. И аз не бих спала със себе си.
На Клеър й се изясни.
По дяволите.
Добре, достатъчно.
Стига толкова с тъпата искреност.
Мамка му.
Какво става?
Взех такси.
Защо? - Просветна ми.
Нещо повече си от леко депресиран. Нямах ти телефонния номер.
Помислила си, че ще се самоубия? - Не че ми влиза в работите.
Не съм го направил. Жив съм. - Виждам.
Не съм умрял. - Чудесно. Не си мъртъв.
Трябваше да нахлуя, да звъня в полицията.
Какво облекчение.
Можеше просто да кажеш, че си искала да се отбиеш.
Къде му е забавното на това?
Добро момиче, добро момиче.
Примитивните хора са смятали,
че крадеш душата на човек, когато го снимаш.
Здрасти, блуднице! - Здравей.
Мерси за перкоцета.
Какво правиш тук? Дори не те харесва.
Скърби по мен.
Не мисли трезво. - Я стига.
Използваш хората.
Знам.
Начукай си го!
Езикът ти направо е деградирал в тази група.
Можех да го чуя как крещи: "Не скачай".
"Не скачай, не скачай!"
Господи! - Какво става?
Забравих, че майка ми ще доведе Кейси. Стой тук.
Какво ти е на лицето?
Ще ме оставиш ли да си довърша... работата.
Боже.
Днес е рожденият ми ден.
Честит рожден ден! - Ще ми подариш ли хвърчило?
Рожденият ти ден е другата седмица.
А, да.
Искам да е голямо, с акула.
Харесвам животните, които хапят.
Добре ли си? - Да.
Добре съм. Даже отлично.
Какво рисуваш?
Вода.
Приготви ли си фото апарата?
Какво ще кажеш за това?
Всичко е синьо. Глупаво е.
Пикасо го е правил и на него му се е получило.
Сега се връщам.
Ще ти изтрия усмивката на бърза ръка.
Моля? - Чу ме. Остави ме на мира!
Да? - Приятел съм на Клеър.
Онзи ден я докарахте до вкъщи. - А, да. В момента спи.
Чувства се уморена.
Остави това... - Дайте го.
Благодаря.
Ще почакам тук. - Моля?
Тревожа се за нея.
Желаете ли да влезете?
Клеър. Клеър?
Божичко! - Извинявай.
Тук ли си или халюцинирам? - Тук съм.
Докажи го.
Довери ми се.
Излъгах, че Нина не е оставила бележка.
Не е много оригинално.
Прости ми
Силвана ми разказа за твоя инцидент.
И момченцето ти.
Силвана трябва да си държи тлъстата уста затворена.
Грижа я е за теб. - За това й плащам.
Не съм виновна, че е станала сантиментална.
Гледай и ти да не станеш.
Не мога да те спася.
Едва се справям със себе си и детето.
Не съм те молила.
Силвана?
Да? - Имаш навика...
... да пускаш когото ти падне в къщата.
Той ви е приятел, нали? Сигурно ще се ядосате, обаче...
Какво? - Поканих го със сина му на обяд...
... вдругиден. - Какво?!
Ще приготвя тамалес. Обичате тамалес, нали?
Не знам. Не ми пука. Не говорим за това.
Боже Господи.
Какво ти каза?
Съгласи се.
Добре.
Чудесно.
Можеш да направиш и тамалес с манго.
Добре. Нещо друго? - Да.
Следващия път, когато някой позвъни на вратата,
първо ще ме питаш, преди да го каниш вътре.
Разбира се. - Дори да е самият Исус Христос.
Не бива да произнасяте... - Започни ястието,
а аз ще отида по магазините. Да го направим.
Здравей. - Здрасти.
Не мислех, че ще те видя отново. - Усещам напрежение в гръдния кош.
Добре.
Изпитвам силна болка.
Знам. - Вероятно знаеш, но...
имам усещането, че ме смяташ за недружелюбна,
дърта кучка, която се преструва.
Искаш ли да се оправиш наистина? На сериозно. Искаш ли го?
Да.
Анет?
Стига, Анет, трябва да поговорим.
Нямам какво да ти кажа. - Искам да ти се извиня.
Забърка ме в неприятности. Изкарваш ме непрофесионалистка.
Донесох подарък в знак на помирение. - Какво? Отровна ябълка?
Това беше добро. Всъщност нося бутилка с хубава водка.
Каква? - Голяма, от Костко.
Да я видя.
Добре.
Постави я на земята.
Моля? - Приемам извинението ти.
Сложи бутилката на пода и си тръгвай.
Не искаш ли да ти я подам? - Не.
Така да бъде.
Приятен ден. - На теб също, Клеър.
Може ли да поплувам?
Не си взел банския.
Влез по бельо. - Няма!
Тогава гол. - Не!
Може би имам нещо, което ще му стане.
На Силвана й трябва време, за да се развихри с угощението, та...
Изчакай за момент.
Ще кажеш "благодаря".
Силвана?
- Да?
Може ли да дойдеш да ми помогнеш с нещо?
Къде сте? - Аз съм в...
Какво правите тук? - Трябва да...
Искам да намеря бански за Кейси.
Евентуално... - Аз ще го намеря.
Ще го намеря. - Благодаря ти.
Изоставих групата.
Така ли? - Бях прекалено гневен.
Беше изтощаващо.
Гневът е толкова приятен. - Като наркотик е.
Възнамерявам да се върна на работа другата седмица.
Сериозно? - Трябва да си избистря главата.
За това има страхотни хапчета. - Да.
Мисля да се преместя.
Днес си пълен с решения. - Не аз съм с новата прическа.
Не съм с нова...
Защо, какво ми е? - Нищо. Добре ти стои.
Може ли да те попитам нещо? - Разбира се.
Защо си останала да живееш тук?
Харесвам си къщата.
Да, но не се ли чувстваш като заобиколена от призраци?
Не. - Знаеш за какво говоря. Спомените...
Искаш ли да пийнем вино? - Да.
Хайде, малки пирате. Искаш ли да се гмуркаш за съкровището?
Готов ли си?
Заслужаваш аплодисменти.
Не, не, не. Подай ми чинията.
Радвам се, че дойдохте на обяд. - Благодаря. И аз се радвам.
Силвана, не отваряй. - Секунда.
Какво гледаше на стената?
Чудех се какво ще подхожда повече на стаята.
Г-жо Бенет, някакъв мъж ви търси. - Как се казва?
Не каза. - Познаваш ли го?
Не. - Отпрати го.
Сигурно е от "Свидетелите на Йехова". - Каза, че ще ви чака вън.
Господи. Трябва да се погрижа сама.
Не си каза името.
Махай се от дома ми, преди да съм извикала полиция.
Съжалявам. Иска ми се да сторя нещо. Не мога да се понасям.
Де да можех да си разменим местата с него.
Исках да ти го кажа на процеса.
Адвокатите не ми позволиха.
Отрепка! Махай се! Изчезвай!
Проклет да си! Бих те убила!
Клеър, достатъчно! Спри!
Силвана, да не си посмяла да го пуснеш в къщата!
Права е. - Моля те, махни се оттук!
О, Боже...
Не скачай!
Харесва ми как изглеждаш. - Мерси.
Ще ми се да кажа същото за теб. - Аз си подхождам повече с букет.
Сигурно се чудиш за тортата.
Не искам да съм невъзпитана, но да.
Помниш ли, че Анет ни попита какви биха били мечтите ни без болката?
Винаги съм мразила сълзливите й упражнения.
Твоята беше да правиш секс с целия отбор на Реал Мадрид.
А твоята бе искрена до прилошаване.
Какво лошо има в това една майка
да иска да направи торта за рождения ден на сина си.
Всички в групата плакаха, като казах моята.
Всички, освен теб.
Имах причини.
Вече знам. - Знам, че знаеш.
Да ти кажа честно, не се впечатлих от ореола ти на светица.
Светците не скачат от мостове.
Давам ти точки за изпълнение. - Реших, че ще ти хареса.
Намисли си желание.
Не се сещам за нищо. - Няма значение. Духни свещичките.
Всичко е наред. - Не ме докосвай!
Добре. - Не искам повече лекарства!
Без повече боклуци! Извади го!
Нуждая се от помощ!
Всичко е наред. - Боже!
Един от популярните символи на младежката култура,
автокината, са почти изчезнали в САЩ.
Едно от последните функциониращи автокина
се намира в Ривърсайд, Калифорния.
Трябва да хапнете нещо. Какво ще кажете за ябълковото пюре?
Ходихме в автокино. - Кои?
На първата ни среща. Бяхме студенти по право в Калифорнийския университет.
Трябваше да се досетя, че сте адвокат.
Хвана ме, Имелда. - Казвам се Мелайа.
И ми харесва да съм си аз.
Открих, че харесвам Били Джоуел.
Не в ироничния смисъл.
Бях препила с ром и кола.
Държеше ми косата, докато повръщах.
Галеше ме по гърба, казваше:
"Всичко ще бъде наред."
Страхотно.
Повярвах му.
Ще попътуваме, Силвана. - Към вкъщи, да.
Към Ривърсайд. - Не, право вкъщи.
Ривърсайд! Ще разбереш.
Добре ли сте?
Силвана...
Свършила е колата.
Ще взема. - Не, не.
Ще отида. - Не, Силвана, нека аз.
Трябва да изляза от тази кола.
Искаш ли нещо за пиене? - Не.
Внимавайте.
Без лекарствата е трудно, нали?
Непоносимо трудно.
Какво би направил Свети Юда?
Обзалагам се, че би легнал на тези релси
и би се оставил експреса да го отърве от мъките.
Ще му трябва повече от километър, докато успее да спре.
Горе-долу. - Страхотно.
Предсмъртните ти мисли са важни, Клеър.
Те са всичко, което ще отнесеш със себе си.
Пържени картофки от Макдоналдс.
Слънцезащитен крем "Копертон".
Харесвам уханието му.
Играех мишка в "Лешникотрошачката" три години подред.
Беше очарователна.
Исках да играя Клара, Захарната фея,
но мама казваше, че не съм достатъчно грациозна.
Времето ни изтича.
Кажи го, Клеър.
Кажи го.
Бях добра майка.
Г-жо Бенет? - Силвана.
Това беше, край!
Опитах да се боря с лошите ви настроения,
но вече не издържам.
Спите с всеки срещнат боклук, който ви се мерне.
Силвана... - Пиете алкохол, хапчета...
Като капак се държите с мен като към куче и така ми и плащате.
Силвана, не съм те виждала така ядосана.
Не знам защо паля свещи и се моля на Дева Мария да ви пази.
Знаете ли какво? Искате да се самоубиете? Направете го!
Прости ми, Дево, че изговарям тези неща, но и аз съм човек.
Имате толкова доброта и красота в живота си.
И какво? Отблъсквате г-н Бенет, а той иска просто да се грижи за вас.
Той също е изгубил детето.
Силвана, ще те оставя да викаш на испански,
защото сигурно си ми ядосана много...
Не съм ядосана, госпожо!
"Ядосана" е твърде незначителна дума, за да опише това, което чувствам.
Трябваше да ви оставя още преди месеци.
Силвана. - Какво?
Имаме по-голям проблем.
Само това липсваше.
Казаха, че ще докарат колата сутринта.
Обади се на семейството си. - Добре.
О, Господи! Тая няма да я бъде.
Слава Богу!
Ще спя на стола. - Не, Силвана.
Нямам против. - Не, моля те.
Лека нощ. - Лека нощ.
С нещо да помогна? - Не съм възнамерявала да крада.
Откъде бягаш?
Бойзи. - Не съм ходила там.
Красиво е. - Нека позная.
Пътуваш към Лос Анджелис.
Да.
Какво стана? Имаше ли много кръв?
Парашутът ми не се отвори и паднах от 3000 метра височина.
Глупости. - Така беше.
Какво търсиш в Ел Ей? - Ще ставам актриса.
Тъжна история.
Не ми се иска да ти го казвам, но ще свършиш с порно.
Така става с момичетата от Айдахо.
Гадост. Не искам да се снимам в порно.
Това се случва с лошите момичета.
Опитвам се да те предпазя от грешките,
които ми се струва, че ще направиш.
Винаги ли си така опърничава?
Някой е учил Шекспир.
Знаеш ли кое ми се струва добре?
Домашно приготвена яйчена торта с пухкава глазура.
Искаш ли да изкараш сто долара?
Искам да ми направиш торта.
Защо не.
Кухнята е тук. Ако мога да ти помогна с нещо...
Да, не ми се пречкай.
Добре.
Мястото му е тук.
Може ли да говоря с Джейсън, моля.
Да, искам да оставя съобщение.
Предайте му, че съм благодарна за подаръка.
Да.
Г-жо Бенет, г-жо Бенет.
Какво? Колко е часът? - Нов ден сме. Момичето ни обра.
Взела ви е портмонето и парите от бюрото.
Господи.
Подцених я. - Ще се обадя в полицията.
Не. Всичко е наред. Ще анулирам кредитните карти.
Не съм съгласна, защото знаеше, че сте болна.
Усетих я от самото начало. - Знам.
Беше лошо момиче. - Тя е хлапачка.
Предупредих ви. - Знам.
Това е домашна торта с пухкава глазура. Опитай.
Крадлата умее да готви. - И още как.
Здравей. - Здрасти.
Кейси тук ли е? - Играе при съседите.
Хубаво. Може ли да вляза?
Да. - Благодаря.
Почакай. Дай ми минутка.
Добре. Няма значение.
Режисьор ДАНИЕЛ БАРНС
Сценарист ПАТРИК ТОБИН
Оператор РЕЙЧЪЛ МОРИСЪН
Музика КРИСТОФ БЕК
Гледахте ДЖЕНИФЪР АНИСТЪН
във филма ТОРТА
Участваха още: АДРИАНА БАРАСА
МЕЙМИ ГЪМЪР
ФЕЛИСИТИ ХЪФМАН
УИЛЯМ Х. МЕЙСИ
КРИС МЕСИНА
ЛУСИ ПЪНЧ
БРИТ РОБЪРТСЪН
АНА КЕНДРИК, САМ УОРТИНГТЪН и др.