Griffine? Griffine? Griffine, co jsem právě říkala?
- Já právě něco hraju. - Ale nesmíš hrát v autě,
když si nedáš prášek proti zvracení. - Na to je pozdě, už tam budeme.
Neprotáčej pořád oči v sloup! Chceš snad, abys zase zvracel v autě?
- Omlouval jsem se. - Nemohl jsi za to.
- To pořádně smrdělo! - To teda nene a navíc to byla jen nehoda.
- Nikdo tě neobviňuje, miláčku. - Jojo, smrdělo to.
- Kde mám GPSku? - Páchlo to.
- Jenom zaboč do leva na Kitty Hawk. - Ne, tati, ne! Tady bydlet nemůžeme.
- Ale no tak! - Ještě jsi ani neviděla náš dům.
- Všude je tu elektrický vedení. - Uklidni se.
Už teď cítím, jak ve mně rostou všechny ty nádory.
- Nikdo tady z toho nádory mít nebude. - Co je nádor?
- To byla sranda, idiote. - "To byla sranda, idiote!"
- To neříkej, zlatíčko. - Otočte se zpět za 15 metrů.
- Co to? - Ty si přejel tu odbočku? - Ano, madam.
- Idiot. - Madison! - Dobře.
Klídek.
POLTERGEIST překlad: honzavohralik
Tak pojď.
Hezký, ne?
- Jo. - Útulný.
Mně se tu líbí.
- To mně taky. - I jednorožčímu prasátku.
- Pane a paní, Bowenovi. - Dobrý den, omlouváme se za zpoždění.
Přejeli jsme tu odbočku u Kitty Hawk.
- No jo, moderní technologie. - Tak půjdeme rovnou dovnitř.
Můžete si to prohlídnout.
Ta branka je pěkná.
Pěkný strom, že? Je tu déle než všechny tyhle domy.
Na ten se dobře poleze.
- Mami, tady je kuchyně! - No, páni. Zpomal, prosím.
- Hlavně na schodech. - Bezpečnostní systém funguje.
Předchozí majitel byl technik, takže po téhle stránce je dům skvělý.
Podívejte se, dokonce dal do každé stěny reproduktor,
takže můžete poslouchat hudbu v každém pokoji.
I na toaletě.
- Takže tady máme kuchyni. - Dobře.
- Chcete ji vidět? - Ano. - Zajisté.
Bude někdo z vás chodit do práce?
Já ne, já zůstanu doma s dětmi.
- Amy je skvělá spisovatelka. - Ale, Ericu. - Vážně je.
- No tak. - Teď ze sebe dělá pokornou, ale je vážně dobrá.
Snažím se být, ale víte...
Jen se na to těžko hledá čas.
Věřte, že vás chápu, taky mám dvě děti, ale teď jsou na vysoký.
Jsem ráda, že jsou pryč.
Tedy, aspoň zase můžu normálně žít.
A kde, že jste pracoval vy, pane Bowene?
V John Deer s.r.o. to je v Molinu.
To je skvělá společnost, máme od nich sekačku.
Vydržela roky, takže máme Johna Deera rádi.
No, to by mě teď vážně potěšilo, kdyby mě nevyhodil.
- Omlouvám se, to mi nedošlo. - Ne, to je v pořádku.
Vážně jsou kvalitní.
- Sekačku... Dobrý. - Mají, ale... - Museli proupouštět a já...
Hej, Ericu. Pojď se sem podívat.
Chtěl bych, zlato, ale právě si trapně povídám s naší makléřkou.
- Pojď se podívat. - Tak dobře.
- Já jdu. - Prosím.
- Tak co? - Je tu velké pole. - Komu to pole patří?
Je majetkem města.
Mohly by tu být požáry z horka.
Snaž se mít to tu rád.
Dobře.
- Ponasnažím se. - Chtěli byste vidět první patro?
Ano, chtěli.
- A tohle je ta manželská ložnice? - Přesně tak.
- Jak to vypadá tam nahoře? - Náš dům jsem měl radši.
Tam už být nemůžeme, zlato.
Můžeš tomu klidně říkat pokoj, ale popravdě je to jen půda.
Tam může spát Griffin.
Dobrá.
To je sranda. Jo.
Jednorožčí prasátko?
Ne, jednorožčí prastáko není moje miminko.
Je to jen plyšák.
Je něco mezi prastákem a jednorožcem. Vidíš? Tady má jeden růžek.
S kým si to povídáš?
S nikým.
Mami, líbí se nám tu!
Bože, jsou nějaký zaseklý.
To bude jen vlhkostí. Minulý týden tu pršelo.
Dobře, no... Tak to nevím.
Všechny ty domy byly za stejné množství peněz.
A tenhle je nejmíň děsnej z těch, co jsme viděli,
takže myslím, že možná... - Možná.
- Dobře. - V tomhle sousedství se nedaří prodávat moc domů.
S cenou se dá trochu pohnout.
O kolik?
- Ale no tak. - Omlouvám se.
- Skvělý. - V klidu, tohle je jen dočasný.
- Zničili jsme ti život. - Dobře my!
Jó!
Hej, hej, hej. Pojď ke mně.
- Řekl jsi, že se toho chceš zbavit. - Co? Děláš si ze mě srandu?
Moje stará výbava na baseball. To si nechávám pro Griffa.
Jo, jasně.
Griffe, nechceš si zachytat?
Pozor.
Nazdar, Silvere.
Jo! Pěkně.
Tým Bowenovi!
Ericu, nech ho na pokoji.
Co je? Vytváříme si společný pouto.
- Nevím, jestli ho vytváříte. - Hodím ti míč, dobře?
Proč?
Protože je to sranda.
Hodím ti to horem, jo?
Musíš za ním běžet. Dobrá. Připraven?
To máš.
No... To je moje chyba.
Byl jsem mimo.
To nevadí, zkusíme to později. Můžu za to já, hodil jsem moc daleko.
Doběhneš pro ten míč? Ale dobrá práce.
- On fotbal umí. - Jo, nebo taky šachy, Ericu.
Vyhodíme to.
Vidělas ten míč?
Mami, mami, mami!
Ten strom udělal zvuk!
- Co? - Ten strom zabručel!
Dobře. Hele, Griffe, Griffe, Griffe, Griffe.
Ten strom je starej.
- Věci vržou, když zestárnou. - Jo, o tom mi povídej.
Jasný? Jako táta.
Jak ti můžu pomoct?
Já nevím.
Chceš si jít dovnitř prohlídnout tvůj nový pokoj?
- Jo? - Jo. - Dobře. Můžeme vyhodit tohle?
- Já nevím. - Řekni: "Ano."
- Ano. - Au, maminka vrže, už jsem taky zestárla.
Co když se sem zloděj vloupá oknem?
- Tak se spustí alarm. - A co když zloděj přesekne dráty?
Dráty jsou uvnitř domu.
Ale co když nám odseknou dráty od elektřiny?
Tak to by ho dostal elektrický šok a pak by umřel, takže by
se nemohl dostat dovnitř do domu.
Zapnul jsi to?
Už to bude.
- Možná bychom si měli koupit psa nebo tak. - To ne.
Tady píšou, že máš nejdřív zadat bezpečnostní kód a pak až zamknout.
- No jasně, chytráku.... - Co to bylo?!
Mně se stalo to samý. To je docela divný.
Ani není zima.
A našli jeden dům a všechno tam snědli.
Co děláš?
Hraju si.
- Chceš vidět trik? - Jakej trik?
To není možný.
Jak to děláš?
Zkus to ty.
Vypadáš směšně.
Sakra.
Co je to?
Právě mi zapadla naúšnice za pračku.
To je mi líto, zlato.
Půjdu se tam podívat.
A něco tam vyteklo.
Skvělý. Takhle to začíná, když máš novej dům.
Musela jsem s tím něco provést, tohle je naprostej zapadákov.
Nemají tu ani nákupáky! Všechny jsou zabedněný.
Panebože, je mi tě vážně líto.
- Takže tvůj táta nemůže... - Kámo, kámo!
V tomto bungalovu z roku 1920 byly spáchány vraždy.
Jé, tuhle show zbožňuju!
Jo.
Panebože, ten chlap je děsně strašidelnej.
Já vím.
Jsem Carrigan Burke a jdu očistit tento dům.
Jo, mám strašně ráda, když řekne... Připravená?
- Tenhle dům je očištěný. - ...je očištěný.
- Hej, nemůžeš to ztišit? - Dále?
Děti jdou spát.
- Ahoj, Lauren. - Dobrý den, paní Bowen.
Děkuju ti. A dobrou noc.
"Paní Bowen?"
Tak dobře, miláčci. Je čas jít spát.
Koukejte na ten bordel. Uklidil bys to, Griffe?
- Ty dveře nejdou otevřít. - To je úžasný.
- Myslím si, že v nich jsou magnety. - Nejsou tam magnety,
jsou tam moji kamarádi.
- Kdo jsou tvoji kamarádi? - Ti ztracení lidé.
Ztracení lidé? Kdo jsou ztracení lidé?
Žijí tu, ale nelíbí se jim tu.
Chtějí jít domů.
Zlatíčko, ale my jsme doma. My nejsme ztracení.
- Tohle bude na nějakou dobu náš domov, dobře? - Dobře.
- Mami. - Jsi si jistá?
Proč musím já být tady nahoře?
Protože tohle je nejlepší pokoj a ty jsi to nejlepší dítě.
- Ale ten strop se mi nelíbí. - Teď už to ale přeháníš.
No tak.
- Tak a kdo je můj super kluk? - Mami.
Promiň, jsi už moc velkej na to, abys to říkal?
- Ne. - Tak kdo je můj super kluk?
Já jsem.
Jo, jsi.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Trochu se prospi, dobře?
Noční lampičku, noční lampičku!
Promiň, promiň, promiň, promiň. Dobrý, dobrý, dobrý?
Je to lepší?
- Griffine, nemáš se čeho tu bát. - Dobře.
- Dobrou noc, kamaráde. - Dobrou.
Kvůli čemu Griff vyšiloval?
Kvůli noční lampičce.
- Jo? - "Noční lampičku, noční lampičku!"
- Nevím, co to s ním je. - No jo, máme až moc dětí.
Jo, měli jsme přestat, když jsme měli dvě
- No, s Maddie problémy nejsou. - Zatím.
Na ty naše malý hajzlíky.
Možná bychom ho měli vzít k psychologovi.
Ne. Ne. Je v pořádku.
Není v pořádku. Všechno je to kvůli tomu, jak se mi ztratil v obchoďáku.
Zlato, to bylo před třema rokama A ty jsi vyšilovala víc než on.
Některý děti jsou prostě nervózní. Můj brácha na tom byl stejně.
- Jo, teď žije sám v přívěsu. - Nežije sám.
- Jo, žije! - Ale asi s dalšíma dvaceti papoušky kakadu.
Díky tomu se vážně líp cítit nebudu.
Možná bys mohl dělat trenéra.
- Kde? Na střední? - Jo. Aspoň něco.
- Byl bys šťastnej. - Byl bych hladovej.
A vy taky, neuživím rodinu jako trenér na střední.
- Asi bych měla začít zase pracovat. - Zase tohle? No tak.
To nechceš udělat.
Nechceš mě tu nechat samotnýho s těma malejma příšerama.
Proč? Potřebuju nový kalhotky. Koukej na tyhle.
- Tyhle jsou smutný. - Tvoje kalhotky jsou smutný.
- Ano, moje kalhotky jsou smutný. - No, moje trenky jsou teď vážně šťastný.
Tak pojď ke mně.
Myslím to vážně, to jsme si mohli dovolit s tvým starým platem.
- Tebe si dovolit můžu. - Proč si nemůžu najít něco novýho?
Souhlasila jsi, že budu pracovat, abys mohla ty psát knížky.
Na to jsme se dohodli.
Já žádnou knížku nepíšu.
- Ale začneš, až půjdou děti do školy. - Je z toho neviň.
- Za tohle můžu jenom já. - Hele, já si něco najdu.
Dobře? Musíš mi věřit.
A zítra večer jsme pozvaní na tu večeři.
Miluješ večeře, můžeš mě sledovat jak piju alkohol.
Bude to děsná nuda, ty lidi ani neznáme.
Gary je zná a řekl mi, že ten chlap shání nový zaměstnance.
- Jo. - Možná nám konečně bude přát štěstí.
Nepřipadáš si šťastná?
Myslím, že věci se pro nás zvedají.
Ty si takovej blbec!
Já jsem blbec? Já jsem blbec?
- Jo. - To říkáš ty a tvoje smutný kalhotky.
- Sundej si kalhoty. - Ano, madam.
- Vážně? - Ano, vážně.
- Páni. - Dělej. - Tak dobře.
- Tati! - Ano? Ahoj.
Co se děje?
Nahoře něco je, myslím, že je něco u mě v pokoji.
Bu-budu tam za chviličku.
- To mám ale štěstí. Zůstaň takhle. - Dobře.
Budu hned zpátky. Mysli na zvrácený věci.
Tak jo, kamaráde. Kde je to? Kde? Na půdě?
Domy v noci vydávají zvuky.
To je normální. To ti slibuju.
Náš starý dům to nedělal.
To je pravda.
Řekni mi, odkud šel ten zvuk.
Kde se tu vzali ti klaunové?
Takhle jsem je našel.
Proč by si někdo nechával krabici plnou klaunů?
Lidi sbírají divný věci.
Nelíbí se mi tady nahoře.
Proč jako? Bojíš se?
- Čeho se bojíš? - Všeho.
Přes to se dostaneš, ale nesmíš se tak stresovat, kluku můj.
Víš?
Pokud budeš pořád vystrašený, vystrašíš tím Maddie taky.
Musíš jí jít příkladem. Jsi její velkej brácha.
A ty musí být statečný, víš?
Kurva!
Tati! Tati!
Co je to?
Mluvte se mnou.
Proč tu zůstáváš? Použij mě. Můžu tě osvobodit. Použij mě.
- Co se děje? - Já nevím.
Ericu, co to tam nahoře děláte?
Co je? Co je?
Máme tu veverku.
- Ty jsi pitomec. Vyděsils nás. - Velkej chlupatej ocas.
- Děsivá. - Super. Hlodavci.
Zítra na ní nachystám past.
A až jí chytíš do tý pasti, pustíš jí ven do lesa?
Jo, jasně. Budeš z toho mít radost, zlato?
Já tam nebudu spát, dokud není pryč.
Kde jsi?
Jsi hodný?
Jak ses tam dostal?
Brečel jsi?
Jak ti mám pomoct?
Ale já tě nevidím.
Kdo další tam s tebou je?
Může přijít i Griffin?
Ano, umím být statečná.
Musím se zeptat maminky.
Ne.
Já se nebojím.
Ano.
Ale jak se sem dostaneš?
Maddie, co se děje?
Přicházejí.
Kdo? Kdo přichází?
Maddie, jdi pryč od tý televize!
Co se to tu děje?
Přišli.
Podle internetu to asi byl jen uvolněný vodič v elektrickém vedení.
Já radši zavolám elektrikáře.
To budeme platit za něco, co zvládnu udělat sám?
Ten chlap nás oškube jak slepici. Griff mi pomůže. Že jo, kámo?
- Griff ti pomůže opravit elektrickej obvod? - Jo.
A jen tak mimochodem. Zjistil jsem, kudy se tam dostala ta veverka.
Kousek od okapu tam máme díru, zacpu...
Tati, já nechci lupínky. Chci pizzu.
- Jo, k snídani? - Ke všemu.
- Třikrát denně? - Griffine?!
- Říkala jsem ti, ať mi nešaháš na mobil. - Já jsem se ho ani nedotkl.
- Tak proč je usmaženej? - Jak to mám vědět?
A je to tu zase.
- Potřebuju novej telefon. - Potřebuješ? - Ne, už ne. Žadný další telefony.
- Zlato. - To není nic luxusního, tati. Je nezbytnost ho mít.
Co když se budu potřebovat dovolat na záchranku?
- Nemůžeme si to dovolit. - To je píčovina!
- Kendro! - Proč jsi kvůli tomu tak sobecká? - "To je píčovina!"
Hej, Maddie! Jestli chceš novej telefon, tak si najdi brigádu.
Já si najdu brigádu, až si najdeš práci ty.
- Hej, ona má práci! - Co prosím?
Vy, děcka, jste její práce.
Jo a ta práce mi očividně moc nejde.
- To si nemyslím. - Děkuju, broučku.
Maddie, pamatuješ si, jak jsi včera večer...
řekla, že přišli?
Co si tím myslela? Kdo přišel?
- Jen moji kamarádi. - Jo?
- Tvoji imaginární kamarádi? - Ne, jsou to ztracení lidé.
Nejsou imaginární, mami.
Ta holka bude jednou moje smrt. Má zaracha.
Nebude s náma asi celej den mluvit, ale připomeňte jí, že vás má hlídat.
Nesnáším, když nás má hlídat Kendra.
To i ona, brácho. Tak já půjdu.
Pojedu pro pasti na veverky.
Jo, to je dobrej nápad.
Co je to?
- Griffine, polož to! - Co to má? - Polož to!
- Má kost nebo co? - Jo. Prostě to polož.
Ukaž mi to.
To je asi pohřbenej mazlíček. Možná je to kůň.
- Polož to. No tak. - Možná je to prase!
- Prase! - Bojíš se toho? - Nech toho!
- Co se děje? - Přestaň s tím.
Dobře, dej to zpátky.
Ta karta nefunguje.
Omlouvám se. Žena říkala, že chce rušit jednu z karet.
Protože je všechny nepotřebujeme. Nevěděl jsem, že už to udělala.
Není zrušená, ale už jste přesáhli limit.
- To tam je napsáno? - Jo.
Dobře, tak zkusíme tuhle.
Hezká zástěra. Patříte do unie?
Spoří vám dobře na důchod... za tohle?
- Pardon. - Ano? - Tahle je "zrušená" taky.
Obě dvě, jo?
Tak jo. Do třetice všeho dobrého.
Držím vám palce.
Jak to vypadá? Dobrý?
- Jo. - Ten zvuk tak zněl. - Jo, už je to dobrý.
Dobře.
NÁKUPNÍ CENTRUM WESTVALE
Sakra! Griffine!
- Řekla jsem ti, ať si ty komiksy vezmeš nahoru. - Právě jsem se na to chystal.
Jo, a já málem měla zlomeninu.
Protože chodíš a u toho hraješ na tabletu, mami.
Děkuju.
Maddie?
Jsi to ty?
Maddie?
To není sranda.
Tak jo! Všichni pojďte dolů!
- Máme rodinnou schůzi! - Tati, tati! - Pojďte.
- Kendro, pojď dolů! - Musím ti něco říct!
- Ahoj, zlato. Co je s těma kytkama? - Já nevím. Tys koupil pizzu?
- Já právě udělala kuřecí nugetky. - To nevadí, dáme si oboje.
- Pizza! - Dej jednu na každej kousek
a budeme mít pizzu s kuřecíma nugetkama. - Tati!
- To je dobrý ne? - Tati, stalo se něco divnýho!
- Jo? A proč na mě ječíš, Griffine? - Griffine, uklidni se trochu.
- Co je? - "Co je, co je?" Tady máš "co je."
- Co to máš? - Podívej se. - To není možný! - Jo, to je možný!
- Víte, co ještě? - Nelez mi na záda, Griffe. - Mockrát děkuju.
- Nemáš zač. - Tati! - No? - A víš co?
- Míček sám jel po podlaze a bouchnul do skříně. - Hele, koukej na tohle.
- A začal se zase hýbat. - Není tohle to, co jsi si přál?
- Podívej se. - Tati, ty mě neposloucháš! - Má to i kameru.
- Vážně má? - Co to děláš?
Co to děláš ty, kotě? Hele. Jsou tohle ty, které se ti líbily?
Vezmi si je na sebe dneska večer.
Tati, to není všechno! Pak se postavila sama od sebe věž z komiksů
a když jsem se k ní otočil, vybuchla mi do obličeje.
- Vážně? - Objevily se tu najednou z ničeho...
- To je šílený. - To není sranda, tati!
- Ne, to je zábava. - Jak si za to zaplatil?
Jak to myslíš? Ukradl jsem to.
Přepadl jsem banku.
- Musíme ty věci vrátit! Vrátíš je. - Cože? Ne!
- Ano. - Tati! - Griffine! - Podle mě si to zasloužíme.
Proč mě nikdo neposlouchá?!
Panebože, Griffine! Otravuješ s tím celé odpoledne.
Jen abys věděl, dám si na telefon heslo, aby ses na něj nedostal.
- Prosím, neobviňuj ho z toho. - Tati, musíme se přestěhovat!
Nebudeme se stěhovat! Přestaň s tím už!
- Amy. - Ne, tohle bych čekala od Maddie, ale začíná mi připadat,
že on je u nás v rodině mimino.
- Perfektní. - Na, maminko.
Děkuju, beruško. Griffine, omlouvám se.
Tak to nevyšlo podle plánu.
- Jaká je ta pizza? - Hmm, nic moc.
- Ne? - Ne.
Musíš to zkusit s nugetkama, pak to chutná trochu líp.
Jsem příšernej člověk. Řekla jsem svýmu vlastnímu synovi: "mimino."
Pokud tě to trochu utěší, tak moje máma mi říkala i horší věci.
Něco s ním je, Ericu.
- Není to jen strach. - Je v pohodě.
Není v pohodě. Říká šílený věci a dokonce jim věří.
Dobře a co chceš, abych s tím dělal? Chceš, abych ho...
Někam ho vezmeme.
Jak? Když pořád utrácíš peníze, který ani nemáme.
Proč to děláš?
A co mi ještě zbývá? Iluze... utrácení peněz?
Snažím se... Dělám to, nejlepší, co umím.
Chci vám dát to, co chcete. Snažím se vás...
Já vím, já vím, já vím.
Hele, hele, hele. Byl to jen špatný den. Dobře?
Zlepší se to.
Půjdu se připravit.
Dobře.
- Sním tě! - Zlom mi ruku, zlom mi ruku! - Dobře.
- Zlom mi krk. - Tati. - Krk, krk! - Tati!
- Jo? - Co když se tam zase dostane ta veverka? - Ty díry jsem pevně zadělal.
- Ahoj, tatínku. - Tak proč máme ty pasti?
To je pojistka, nikdy si nemůžeš být jistý před divokýma veverkama.
- Tak ahoj, ahoj, ahoj, ahoj. - Ahoj, maminko. - Nestrachuj se.
- Nastav alarm, volej kdyby něco. - Jo, udělám to.
- Když už mám ten telefon. - To si myslím.
- Buďte na ségru hodní a ty zamkni. - Dobře. - Budem fajn, ahoj, ahoj.
Můžeme být vzhůru celou noc!
Ne, Madison! Nechoď nahoru.
Ne!
- Už ses uvrtala do pelíšku? - Jo, jen jednorožčí prasátko
řeklo, že chceš ještě další pusinky.
Vážně chce? Kolik?
- Řeklo, že tři. - Tři? - Tři.
Jsi si jistá? Dobře.
První, druhá, třetí. Dvacátá! A stačilo.
Nemůžu usnout.
Proč ne?
Myslím, že bude bouřka.
Gary mi řekl, že jste spolu na vysoké hrávali baseball.
- Prý jste měl pořádný odpal. - 3A, ale pořád dokážu skórovat dobře.
Nepochopte to jinak, Barbaro.
Mohla hrát první ligu. Je až moc skromný.
Jo, bolavý rameno. Asi mi to nebylo přáno.
- Co naděláte? - No, aspoň že jste měl i záložní plán.
Na kravatě a obleku není nic špatného. To pořád říkám mému synovi.
- S tím máte nájem hned z krku. - Ještě že kravatu a oblek mám
a můžu si je vzít na sebe v pondělí ráno, kdybyste chtěl. V kolik mám začít?
- V devět? - Právě se přistěhovali a bydlí ve Willow Point.
- Můj bratr tam měl dům v 90. letech. - Nikdy jsme k nim nechodili na návštěvu,
kvůli té záležitosti s hřbitovem. Běhal mi z toho mráz po zádech.
Jaké záležitosti s hřbitovem?
Jen, že... ta část byla postavěna na místě bývalého hřbitova.
- Ale přesunuli to. - Jo.
Ti stavaři to přesunuli kámen po kameni celý, 800 metrů čtverečních.
Ale to už jsou roky.
Děláte si srandu? Oni přesunuli celej hřbitov?
- To vám realitka nezmínila? - Ne, to nám opravdu neřekli.
Nevadilo to lidem, když takhle přesunuli tolik těl a...?
Přece to nebylo žádné prastaré pohřebiště.
Je to jen o 10 minut dál. Lidi tam pořád můžou chodit.
Ale teď je to v hezčí části města. Teda, omlouvám se.
Nemáš se čeho bát.
Nemáč se čeho bát. Nemáš se čeho bát.
Pomoc! Prosím, pomožte mi!
Kendro!
Maddie.
Z tohohle budeme mít velký potíže.
Griffine.
Griffine, mám strach!
- Hlavně nechoď k šatně. - Neopouštěj mě!
Kendro!
Griffine, prosím, otevři ty dveře!
Prosím, pomož mi! Prosím, otevři ty dveře!
Co to sakra je?
- Zlato, zastav. Zastav to auto. - Proč?
Pomožte mi!
Stůj.
Pomoc! Pomožte mi, prosím!
- Pomoc! Pomožte mi někdo! Pomoc! - Griffe?!
- Pomoc, pomoc, pomoc! - Griffine!
Panebože!
Zlatíčko, jsi v pořádku?
- To je dobrý, miláčku. Dobrý. - Co se to sakra děje?
Mami! Tati, mami! Tati!
- Co je? Co se dě... - Slyšela jsem hlasy a zamknuli
mě ve sklepě a pak chytil ten strom Griffina a...
Zpomal! Zpomal! Nerozumím. Co jsi to říkala?
Já-já nemůžu nikde najít Maddie!
Madison?!
Maddie, kde jsi?
Madison!
Maddie?
- Madison? - Maddie!
Mami?
- Madison?! - Mami?
Ma-mi.
Mami? Mami?! Mami!
- Mami! - Griffe?
Co se děje?
Mami, mami. Mami?
Mami? Mami?
Maddie, kde jsi?
Mami, mami?
Mami, kde jsi?
Ani nevíme, co se stalo.
Já vím, ale musíme jim to říct! Musíme jim zavolat!
Musíme přijít na to, co se stalo. Nemůžeme volat policajty.
Co jim chceš říct?
Že naše dcera se... Já ani nevím, co se stalo.
- Řeknu jim, že... - Musíme přijít na to, co se děje.
Dobře? Poslouchej, poslouchej.
- Pokud zavoláš policii. Budou vinit nás. - Ne, nebudou nás vinit!
Jenom jim řekneme, co se stalo. Řekneme pravdu. Já jim řeknu pravdu.
Já jim řeknu pravdu.
- Řekneme pravdu dohromady. - Poslouchej mě.
Řeknu jim pravdu ohledně toho, co se stalo. Chci ji najít...
Ale my neznáme pravdu, zlato.
- Neznáme ji. - Ericu, musím někomu zavolat!
Musí tu být někdo, kdo nám uvěří.
ODDĚLENÍ VÝZKUMU NADPŘIROZENÝCH JEVŮ
Griffine, byl první, kdo si toho začal všímat. Hluků...
A jiných věcí. Já... Myslela jsem si, že si vymýšlí.
Promiň mi to.
- Nevěděli jsme, kam jinam s tím jít. - Ne, je dobře, že jste sem přišli.
Když jsem tu studovala, měli jste šílenou reputaci.
To asi pořád máme.
- Mohu se zeptat, kde je váš manžel? - Je doma s Kendrou. Ta je nejstarší.
Nechceme tam nechávat Maddie samotnou.
Naposledy vás kontaktovala těsně po té, co zmizela?
Ano, jen jednou.
Přes televizi... Omlouvám se, jen mi to zní strašně šíleně.
- Vím, že musím znít směšně. - Ne. Ne, nezníte.
- Nezníte vůbec šíleně. - Můžu za to já.
Ne, nemůžeš. Podívej se na mě. Podívej. Ty za to nemůžeš.
Proč? Proč si myslíš, že za to můžeš ty?
Nechal jsem jí o samotě. Vím, že jsem to neměl dělat.
Ale měl jsem strach.
To je samo... Je samozřejmé mít strach.
Musíte dostat mojí sestru zpátky.
Musíte.
Zvládnete to?
Můžu to zkusit.
Tady na tý televizi se nám ukázaly obtisky Maddiiných rukou.
Na tomhle schodišti Griffina poprvé chytil ten strom.
A pak tu tohle dává šoky. Nedáte si něco? Sendviče?
- To nebude nutné. - Začnu natáče. Nevadí?
Ano, jak chcete.
Ta stěna je pevná. Zkoušel jsem to asi stokrát.
Myslíte, že jí to tam nějak vtáhlo?
My nevíme.
Myslíte, že je to něco jako magický portál?
- My vážně jen nevíme. - Nemohl bych si to vzít?
Jenom než se vrátí. Nechci, aby se jí to ztratilo.
Jo, bez problému.
Nedávno jsem natočil opravdu skvělý jev.
Byli jsme ve starém domě v Naperville a lavička od klavíru
se pohnula o 3 metry po zemi. Trvalo to sedm hodin.
- Ty tři metry? - Ano, ale měl jsem speciálně nastavenou kameru.
Takže se mi to povedlo.
Takovouhle věc nespatříte pouhým okem, takže jsem...
Natočil jste to na svojí speciálně nastavenou kameru?
Z mých zkušeností mi tohle nepřipadá jako klasické strašení.
To, co je tady, má blíže spíše k invazi poltergeistů.
- Jaký je v tom rozdíl? - Duchové jsou většinou neškodní,
ale poltergeistové jsou hluční, jsou ničiví.
Jsou násilní, hýbou s věcmi. Začne to a najednou můžou zmizet.
A s nimi i Maddie?
- Jsi v pořádku? - Jo.
Co se děje, Ericu?
Měl jsem být... Doma, víš?
- Měl jsem být doma. Pro ní. - To nedělej. Nemůže ztratit i tebe.
Když řeknu: "Nebude to v pořádku. Ty máš říct: "Jasně, že bude, zlatičko."
Jinak to nezvládneme.
Skenovali jsme váš dům a teď se napojujeme do systému,
takže pokud nás Maddie opět kontaktuje, pochopíme lépe, co se vůbec děje.
A to nám může pomoct, jí dostat zpět. Je to podle vás v pořádku?
Podle mě skvělý. Jen trochu zrychlete.
Pozor.
Můžu se tě na něco zeptat?
Tvůj táta už delší dobu nepracuje, že jo?
Jo, asi jo.
To je v pohodě. Nikdo není dokonalý.
Ale přemýšlej. Když chceš hodně rychle vydělat peníze.
Tak mít v domě poltergeista není zrovna špatný.
I kdyby z toho vylezl podfuk, tak budeš mít publicitu.
- Budeš v televizi, budeš mít vlastní reality show. - Přestaneš s tím?
Jak hustý by to bylo?
My nechceme reality show. Jen chceme zpátky Maddie.
Jseš dobrej, kluku.
Fakt dobrej.
Dal jsi už do šatníku ten snímač teploty?
Ne, ještě ne. Nevěděl jsem o tom.
Nevěděl jsem, jak to tam mám přidělat.
Přivrtej to, Boyde.
Rozkaz, kapitáne.
"Přivrtej to."
To si děláte prdel.
Sakra!
Mám to.
BEZDRÁTOVÝ MĚŘIČ TEPLOTY
Máš nahoře hotovo?
- Jo. - Máš měřiče teploty v šatníku?
- Tak nějak. - Boyde, vážně potřebuji, abys tohle začal brát trochu vážně.
- Dobře? - Dobře. - Tak to jo.
Chtěla jsem ještě říct, že někteří lidé věří v různé úrovně reality.
My jsme na fyzické úrovni, ale po naší smrti se naše duše přesunou do další.
Do astrální, nebo duchovní úrovně.
A ta je i není přímo tady ve stejném momentě.
Dobře. Koukněte se na tohle.
A tohle... Děkuji, doktorko Powell.
Jsme my. Tady na fyzické úrovni.
A Maddie se nějak dostala sem.
Takže tu teď je i není.
Přesně tak.
Takže tam musí někdo jít a ukázat jí cestu zpět.
To popravdě není špatný nápad.
Ne, ne. Opravdu si myslím, že Maddie slyší nás lépe, než my jí.
Takže s tímhle přístrojem odfiltrujeme všechny rušivé zvuky,
tak abychom s ní mohli lépe a snadněji komunikovat.
Jak začneme?
Jen jí zavolejte.
Dobrá.
Maddie?
Madison? Tady maminka.
Slyšíš mě? Madison, chceme s tebou mluvit.
Jen chceme, abys nám řekla, že jsi v bezpečí.
Jsi tu s námi?
Maddie, potřebujeme slyšet tvůj hlas. Ano, zlatíčko?
Můžeš pozdravit maminku?
Jsi tu s námi?
Všem nám strašně chybíš.
Mami, mami.
Mamince strašně strašně strašně strašně strašně moc chybíš.
Mami.
- Ahoj, miláčku! - Ahoj, zlatíčko.
Táta je tu taky. Všichni na tebe čekáme, zlato.
Tati, kde jsi?
Jsme doma. Potřebujeme, aby ses k nám vrátila, broučku.
Já se snažila... Ale nemůžu vás najít.
Dobře, dobře. Ale snaž se dál, protože jsme přímo tady.
Dobře? Jsi blízko.
Mami, mami, mami, mami.
Tati, jsi to ty?
- Ne, táta je tady, zlato. - Někdo tam s ní je!
- Kdo je s tebou, miláčku?! - Já jsem tady. - Kdo je s tebou?!
Jsou všude kolem mě.
Mami! Co se děje?
Maddie!
Maddie! Maddie!
- Maddie, slyšíš nás? - Co se to děje?
Mami? Mami! Tati?
Maddie!
Madison?
Tati, mám strach.
Maddie!
- Počkejte. Ne! - Ne, ne, ne. Pane Bowene, ne!
Maddie?
To jsem já, zlato.
Vraťte nám jí!
Vraťte jí!
Vraťte nám ji! Nenecháme vám jí!
Vypadněte!
Vraťte nám jí!
V pořádku?
Nebouchl si se? Ne? Jsi v pořádku? Všechno dobrý?
Co je to?
- Ericu! Ericu? - Co se stalo?
Tudy, pane Bowene, tudy se Maddie dostane ven.
Ale myslím, že k tomu budeme potřebovat nějakou pomoc.
Jakou pomoc?
Slyšeli jste někdy o Carriganu Burkeovi?
To snad sakra ne.
Co to máte s rukou?
Blanchard v Michiganu. Devadesátej sedmej.
Strašidelný sklep. Duch nechtěl odejít.
Naštěstí nejsou všichni tak naštvaní.
Ten náš je.
- Hej, Griffe. V pořádku? - Jo.
- Je tu ten chlápek. - Vy budete asi Bowenovi.
Vy budete asi Burke.
- Doktork Powell. - Jsme připraveni, pokud už chcete začít.
Dobrej, jsem velkej fanda. Jmenuju se Boyd.
- Rád vás poznávám. - Jo.
Ví, že tohle do televize dát nesmí, že ne?
Ne, řekla jsem mu to.
Tak proč to dělá?
Tady se stýkají obě úrovně.
Vypadl tam odsud stůl. Málem mě rozdrtil.
- Je vše v pořádku? - Kdyby bylo, nebyl bych tady.
Tenhle dům není očištěný.
Dobře, začněme.
Chci, abyste mi řekli něco málo o Maddie.
Přišla vám někdy, jakože má tak trochu vypnuto?
- "Vypnuto?" - Jo. - Co to... - Jak to myslíte?
Slyšeli jste ji někdy mluvit, i když s nikým nebyla.
Jo, měla imaginární kamarády, ale to je přece normální.
Myslím, že se snaží říct, že Maddie má od narození dar.
Takhle bych to neřekl. Ale ano...
Chcete říct, že umí mluvit s duchy?
Je jí jen šest.
Což znamená, že jako člověk je nejvíce nevinná.
Nikoho nesoudí, není cynická.
Proč si myslíte, že jako první kontaktovali právě ji, a ne vás?
Pořád mluvíte o "nich." Ale kdo jsou "oni?"
Brooke mi řekla, že tenhle dům stojí nad hřbitovem.
- Je to tak? - Vážně, tati?!
Uklidněte se. Nad bývalým hřbitovem. Bývalým.
Ty těla už dávno před tím přesunuli pryč.
- Dali je jinam. - Jo, jsou v hezčí čtvrti.
Nemyslím si, že je přesunuli.
Podle mě tohle lidem řekli, ale ve skutečnosti přesunuli jen náhrobky.
A těla tu nechali?
Panebože.
Tady nemáme jen pár naštvaných duchů.
Nic takového jsem ještě nikdy nikde necítil.
Jsou jako dav.
Utrpěli obrovskou nespravedlnost a ta zlost a frustrace z nich
vytvořila novou a mnohem mocnější sílu.
Poltergeista.
Jsou uvězněni a jsou zoufalí.
A vaše dcera je jejich cestou ven z tohoto očistce.
Co chtějí od ní?
Chtějí, aby byla jako jejich lucerna uprostřed temnoty.
A odvedla je za světlem.
Co se stane, když je za tím světlem odvede?
Pokud to udělá, tak už se nemůže vrátit zpět.
Dobře, jen protože to řekl, neznamená, že to je...
Že to je pravda. Jasný?
Hele, nic z toho, co tu říkáš mi nedává smysl.
A všechno ostatní dává, co?
Ten šatník, ten strom, ta vypálená díra ve stropu.
To všechno ti dává smysl, ale já tu vykládám bláboly.
Já nevím, dobře? Já nevím.
My jen chceme naší dceru zpátky, ano? Jen ji chceme zpátky.
- Ericu, vím přesně jak se cítíš. - Tím si nejsem tak jistý.
Cítíl jsem se tak každý každičký den celého svého života.
Je těžké vědět, v co věřit.
Ale já jsem tu, abych pomohl. Tomu snad věříš, ne?
Dobře.
Jste to jediný, co máme. Tak pojďme na to.
Takže všichni dostane sledovací GPS zařízení, tak budeme vědět, kde jste.
Kdykoliv. Jen pro případ, že by se to tu nějak zvrtlo.
- Co s tím mám dělat? - Jen si to dej do kapsy.
- Divnej, co? - Jo.
- Co to má s nohou? - To nevím.
Ukázal bys mi, jak se to ovládá?
Dobře. Je to docela složitý.
Mám to ovládát já?
Já to snad zvládnu.
Tak zeptáš se mě na to, nebo budeš celej den zírat na mojí nohy?
Já nevím, o čem to mluvíte.
Tak to ukončíme.
Co to děláte? Ne, ne. My to nemusíme vidět.
To je divný.
- Fuj, co se vám stalo? - Fuj, co se vám stalo?
Portugalsko, rok 2003. Monastýr uprostřed lesa Bussaco
s opravdu odpornou bytostí.
A vy jste ji zničil?
Ale stihla si se mnou vzít kus mojí nohy.
Dobře, děkujeme za tohle. Je to nechutný.
Já se půjdu pozvracet. Díky.
A co to na čele?
Jo, to je dobrej příběh. Řeknu ti ho, až tohle skončí, dobře?
Takže předpokládám, že neumřeš.
Tak jo.
- Proč to děláš? - Co?
Snažíš se znít jako stařec vyprávěním divných příběhů.
Ale přidávám místo a také letopočet.
Máte děti, pane Burkeu?
Bohužel ne. Podle mé ženy to nebyl dobrý nápad,
vzhledem k mé práci. - Nebylo to jen kvůli práci.
- Vy dva jste byli... - Krátce.
Byli jsme mladí a hloupí.
- Hloupej byl jen jeden z nás. - Nebuď na sebe tak zlá.
- Býval jsem neodolatelný. - Zkontroluju měření nahoře.
A už utíká. Jako z našeho manželství.
Přímo do rukou vědy. Bezpečné stálé vědy.
- Ale pořád jí chybím. - Ne, nechybíš.
- Chybím, trošku. - Ne, ani trošičku.
Myslí si, že to nevycítím.
- Mám speciální schopnosti, víš? - Zas tak speciální ne.
Všechno fajn?
Trošku se bojím.
Jo, to já taky.
Co s tím uděláme?
Já nevím. Budeme myslet na Maddie?
To zkusíme.
- Už se tak moc nebojíš? - Ne, bojím.
To i já.
Ale připadám si statečnější.
Taky.
- Dobrý. - Brooke, máme video!
- Tak pojď. - Už jsme připravení to začít.
Kendro, podáš mi pásek z támhleté tašky?
Tak jo, jen ať se chápeme.
Nejprve si lanem zajistíme cestu dovnitř a ven.
Vše je tam jinak.
Není tam nahoře. Není tam dole.
Nic tam není rovné.
Proto si tam rovinu v podobě lana dáme.
Tohle lano znamená život.
Pokud se ho pustíme, tak si nikdy nenajdeme cestu zpět.
Vyšlo to!
Až to uděláme, pošleme tam letouna, abychom viděli Maddie.
Teď pořád rovně. Pořád rovně.
Dál rovně.
Maddie! Ano!
Maddie?!
- Mami. Mami? - Maddie?
- Mami? - Maddie?
- Maddie, slyšíš mě? - Mami. - Madison, Madison!
Madison, zlato!
- Madison, tady je maminka. - Mami?
- Maddie! - Tati?
Madison! Carrigane!
Jsem její matka.
- Já musím jít. - Mami, nemůžeš! - Musíte mě nechat. - Ne!
- Vy tam nejdete. - Je moc blízko ke světlu.
- Musím jí dostat ven. - Ne, půjdu já.
- Nemůžete jít vy, ona nepůjde s cizincem. - Vy nemáte ponětí, co tam je!
- Já půjdu! - Ne, ne! Já musím jít. - Najdu Maddie.
- Já prostě musím. - Hádejte se dál, rodinko.
- Musíme ji hned dostat zpátky. - Dost! Přestaňte!
Počkat, zastavte! Griffin už je nahoře!
Griffe! Panebože, Griffe!
Griffine!
Nikdy jsem jí neměl opustit!
Ne, Griffine!
- Griffine! - Ne!
Griffine!
Griffine, ne!
Běžte dolů držet to lano!
Až na vás zavolám, tahejte vší silou!
Co když to nevyjde?
Amy, zlatíčko. Vyjde to!
Doufám, že to vyjde!
Hej, říkal si, že s nimi můžeš mluvit, ne? Tak jim řekni,
že je na čase, aby nechali Maddie jít pryč!
Spolíhám na tebe.
To dítě vám nijak neublížilo. Nijak neublížilo nikomu.
Co... Počkat! Ne, ne. Zmizel z obrazovky!
Je pryč z obrazovky. Ztratili jsme ho.
Maddie?
Griffine.
Maddie, musíme jít.
- Ne, já nemůžu. - Ale můžeš.
Musíme jít hned teď.
Nikdy mi nedovolí odejít.
To lano!
Ne!
Poběž, Maddie! No tak!
- Maddie! - Griffine!
- Panebože. - Co se jim stalo? Jsou v pořádku?
- Dýchají? - Nevím. - Ericu!
- Maminka je tady, máma je tady. - Už jsem tady!
Jsou v pořádku?
- Co budeme dělat? - Dejte je do vody! Hned!
Probuď se, zlato! Probuď se. No tak, zlatíčko.
- Do toho, Maddie, vzbuď se. - Pojď, brácho. - Slyšíš mě? Slyšíš mamku?
- Honem, vzbuď se, broučku. No tak! - Prosím, prosím.
- Do toho, drahoušku. Vstávej. - Prosím, probuď se, prosím.
Potřebuju, aby ses hned probrala.
- Dobře? - Jsi pašák, jsi pašák!
- Tady je! - Ty si ale kluk. - Je Maddie v pořádku?
- Je v pořádku? - Jo, je. Maddie bude v pořádku.
- Tak dobře. Slyšíš maminku? - Do toho, princezno.
Prosím, vstávej. Prosím, vstávej.
Ach, miláčku. Broučku, miláčku.
- Ahoj, zlatíčko. - Ahoj, mami a tati.
To je dobrý, mami. Griffin mě zachránil.
Jo, zachránil. A víš proč? Protože je to náš super kluk.
Jo, jo.
Tebe taky miluju, zlato. Panebože.
- Tak jo. Do sedačky. - Vrátíme se někdy?
Ne, zlatíčko. Ani náhodou.
Tak, zapni si pás.
Moc vám za všechno děkujeme a...
snad už se nikdy neuvidíme.
Nevím, proč to všichni říkají.
- Tak ahoj! - Ahoj!
Řekněte mi to teda. Zasloužím si to.
Burbank v Kalifornii, 2012.
Točili jsme jeden díl v strašidelné myčce aut
a zvukař usnul.
Takže to nebyl duch?
Ne, jen pitomej zvukař s opravdu hodně těžkým a velkým mikrofonem.
- Řekněte svojí repliku! - Ne, to neudělám.
- Mami, to je pro Lauren. - Burkeu, řekněte to!
Tenhle dům je očištěný.
- Lepší, no tak! - Tenhle dům je očištěný.
Bože můj, ta se pomine.
- "Tenhle dům je očištěný." - Vždyť není.
Jasně, že je, miláčku. Pomohla si duchům a odvedla jsi je do světla.
Ale oni tam nešli.
- Tati! - Tati, jeď! - Jeď, jeď, jeď, jeď! - Oni na mě spoléhali,
chtěli, abych tam šla s nimi, a když jsem nešla, tak tam nešli ani oni.
Tati! Jeď, jeď, jeď!
- Jeď, jeď! - Tati!
Vylezte z auta.
- Zlato, jsi v pořádku? - Jo. - A všichni ostatní? - Jo, taky.
- Ericu, Ericu. - Ano, zlatíčko, vydrž.
Kde je Maddie?
Kde je? Kde je?!
Maddie!
Mami?
Děje se něco, mami?
Maddie?!
- Mami! - Drž se! - Mami!
Drž se, zlatíčko.
Mami!
Držím tě.
Drž se!
Propusťte tuto rodinu, pokud si sami přejete být propuštěni.
Maddie.
- Ne, neděj něco hloupého! - Nic takového nikdy nedělám.
- Naprosto nikdy. - Carrigane, prosím.
Nikdy té rodině nedají pokoj. Kamery mě už nebaví, Brooke.
Já jsem jediný, kdo může ty duše odvézt do světla.
- To ty víš. - Počkej!
- Tohle nemusíš dělat. - Já vím, ale já chci.
Počkej! Jak zjistím, že jsi se dostal zpátky?
Něco mě napadne.
Sbohem, Brooke.
Amy, pojď sem.
Jdeme!
Maddie!
Jdeme, no tak!
- Pozor, na hlavu. - Dobře. Maddie?
Maddie? Dobře, tak jdeme.
Mamka tě chytí.
- Kendro, pojď sem. - Ne, ne! - Jdeme!
- Promiň, že se chovám jako kráva, tati. - Dobrý, zlato.
Můžeme si o tom promluvit později? Teď už jdeme.
Hej, co to děláš?!
Mám něco na práci.
Počkej!
Tati!
- Amy! - Tati!
- Musíme najít nové auto. - Kde? - Vemte si moje. Na!
Tak pojďte!
Tati, nepojedou za náma?
Griffe, neotáčej se. Neotáčej se.
Nějaký náznak toho, že se vrátil?
Nic, GPS ho nikde nevidí.
Počkat, něco máme.
- Dobrý den, vítejte. - Dobrý den.
Zdravím. Evidentně jste to našli bez problému. No, není tu krásně?
Myslím, že tenhle je akorát pro vás. Jsou tu okolo samé skvělé školy.
Kousek je i fotbalový hřiště střední školy. Počkejte, než to uvidíte zevnitř.
Čtyři velké ložnice a šatníků je tu až moc.
Ty mi si zase tak moc nepřejeme.
Náš bývalý šatník mě snědl.
To je roztomilé.
Tak či tak, tenhle dům je skvělý! Koukněte se na předzahrádku.
Tady je vstupní hala. Detaily později.
Tady je chodba, tou se jde přímo na zadní zahradu.
Perfektní pro děti a vidíte ten strom?
Je neuvěřitelně starý, chci říct, byl tu už před...
Haló?
Super.
Vypadněme odsud.
TOHLE JEŠTĚ NENÍ KONEC
POLTERGEIST překlad: honzavohralik
Tohle bludiště chodbiček a potrubí se stal domovem neznámého ducha.
- Já jsem Carrigan Burke a jsem tu... - A já jsem Brooke Powell.
- A jdeme vyčistit tenhle dům. - To nebyl konec! - Promiň.
- Ještě jsem neměla začínat? - Nedokončil jsem svojí větu.
- Promiň. - A už neříkáme čistit dům, to jsme vymazali.
Já myslela, že mám začínat, když ty řekneš, že jsi Carrigan Burke.
- To jsem ani neřekl! - A jak jsem to slyšela,
tak jsem hned vyšla. - To je ale špatně.
Dobře.
Já.. Nech... Nehce mi někdo říct, jak to má být?