Griffin!
Kaj sem rekla? –Sredi igrice sem.
Nisi vzel tablete proti slabosti.
Zdaj je prepozno. Prispeli smo.
Ne zavijaj z očmi. Bi rad, da spet bruha v avtu?
Opravičil sem se. –Nisi ti kriv. –Smrdelo je.
Ni! Ni bilo nalašč. –Nihče te ne obtožuje. –Smrdelo je.
Po GPS-ju vozim. –Smrdelo je.
Levo na Kitty Hawkovo zavij. –Očka, ne.
Ne moremo živeti tu. –Nisi še videla hiše.
Električni vodi so. Čutim, kako mi rastejo tumorji.
Nihče ne bo dobil tumorjev. –Kaj je tumor? –Šala je. Bedak.
Šala je, bedak! –Ne govori tako.
Čez 15 metrov polkrožno obrnite.
Kaj? –Si zgrešil odcep? –Ja.
Bedak!
Hitro!
Lepa je, ne? –Ja.
Udobna. –Lepa je.
Tudi meni je všeč. –Eno-pujsu tudi.
Gospod in gospa Bowen. –Oprostite zaradi zamude. Zgrešili smo odcep.
Sodobna tehnologija.
Takoj bo pregledala hišo.
Obroč je super.
Lepo drevo, ne?
Tu je dlje od vseh hiš. Super bo plezati nanj.
Mama, kuhinja je tudi!
Svojo sobo grem pogledat. –Počasi po stopnicah.
Varnostni sistem deluje. Lastnik je bil tehnofil. Vse imate.
V vseh stenah so zvočniki, da povsod slišiš glasbo.
Tudi na stranišču. Kuhinja je tu skozi.
Vas zanima? –Seveda.
Se bo kateri vozil v službo? –Jaz ne. Doma bom z otroki.
Amy je izjemna pisateljica.
Res je. –Nehaj! –Skromna je. Res je dobra.
Trudim se, vendar težko najdem čas.
Vem, kako je. Sama imam dva. Vesela sem, da sta na kolidžu.
Končno lahko spet živim.
Kje ste delali, g. Bowen?
Korporacija John Deere v Molinu. –Odlično podjetje.
Njihovo kosilnico imam. Leta nam že služi. Obožujemo Deera.
Počaščen bi bil, če me ne bi odpustili.
Oprostite, nisem vedela.
Res pa imajo dobre kosilnice. –Res je, ampak …
Nižali so stroške in sem … –Eric, pridi pogledat.
Z veseljem, ampak sem sredi nerodnega pogovora z agentko.
Pridi pogledat. –Smem? Tu počakajte.
Poglej, polje.
Čigava posest je tisto? –Občinska.
Zlahka bi zagorelo.
Poskusi jo vzljubiti.
Prav, bom.
Bi si ogledali nadstropje? –Ja, bi.
Boste pokazali glavno spalnico? –Tako je.
Kako ti je všeč zgoraj? –Naša hiša je lepša.
Žal ne moremo ostati.
Lahko rečeš, da je to soba, dejansko pa je podstrešje.
Griffin lahko spi tam.
Svetlo je. Eric?
Lepo je. –Ja.
Res lepo. –Hiša je obrnjena …
Na tej strani ulice je tišje.
Ulico više pa se hiše že polnijo.
Zabavno je.
Eno-pujs?
Ne, ni moj otročiček. Igrača je.
Pol pujs in pol enorog. Majhen rog ima.
S kom se pogovarjaš?
Z nikomer.
Mama, hiša je super!
Hudo se je zataknilo. –Vlaga je kriva. Deževalo je.
Kaj pa vem.
V našem cenovnem razredu so vse take. Ta je še najboljša.
Mogoče bi … –Mogoče?
Zaplembe so hudo prizadele to četrt.
Dalo bi se že znižati ceno. –Koliko pa?
SELIVCI
Daj, no!
Žal mi je.
Krasno.
Nazaj, mali. Začasno je.
Uničili smo ti življenje.
Dobro.
Živjo.
Pridi. –Rekel si, da se hočeš znebiti teh stvari.
Se šališ?
To je moje stojalo za palice. Hranim ga za Griffa.
Jasno. –Griff, ujemi žogo. Na.
Pokonci, Srebrni!
To! Lepo. Ekipa Bowen!
Eric, pusti ga.
Druživa se.
Kaj pa vem.
Vrgel ti bom žogo, prav?
Zakaj?
Ker je zabavno.
Vrgel ti bom visoko žogo.
Tole moreš ujeti.
Pripravljen?
Tu imaš.
Moja napaka.
Zgrešil sem.
Nič hudega.
Pozneje bova spet poskusila. Premočno sem vrgel.
Poberi žogo, mali.
Bravo!
Lahko igra nogomet.
Ja, ali pa šah.
Znebila se bom tega.
Si kaj videla žogo?
Mami! Mami!
Drevo je zarenčalo! –Kaj? –Drevo je zarenčalo.
Poslušaj, Griff. To je staro drevo.
Stare stvari škripajo. –To pa vem.
Jasno? Kot očka.
Kako te lahko potolažim?
Ne vem.
Bi šel rad pogledat svojo novo sobo?
Ja? –Ja.
Dobro. Se lahko znebimo tega? –Ne vem.
Reci ja. –Ja.
Tudi mamice škripajo, ko ostarijo.
In če barabe razbijejo okno? –Sprožil se bo alarm.
In če prerežejo žice alarma? –V hiši so.
In če prerežejo žice v elektrarni?
Elektrika bi jih ubila.
Če so mrtvi, pa ne morejo vlomiti. –Smo že oboroženi?
Kmalu bomo. Razmišljam o psu. –Ne!
Piše, da moraš najprej vtipkati kodo in potem pritisniti.
Res, brihtna buča? –Kaj je bilo to?
Tudi meni se je to zgodilo. Čudno, ne? Pa ni zima.
Našli so hišo in jo pojedli.
Kaj počneš?
Igram se.
Bi rad videl finto?
Kakšno?
Nemogoče. Kako to narediš?
Ti poskusi.
Trapasto izgledaš!
Pismo.
Kaj je to?
Uhan mi je padel za pralni stroj.
Smola, ljubica.
Poiskal ga bom.
Tam zadaj pušča.
Super. Dobrodošli v novem domu.
Nekaj sem morala ukreniti.
To je pravo zakotje.
Niti trgovskih centrov nimajo. Kot da ne obstajajo.
To pa je žalostno.
Tvoj oče ne najde …
Ta bungalov iz 20-ih je bil prizorišče umora.
Ja, obožujem to oddajo.
Tip je čudak.
Vem.
Sem Carrigan Burke in prišel sem očistit hišo.
Všeč mi je, ko reče … Poslušaš?
"Ta hiša je čista."
Tiše daj.
Naprej?
Otroka bosta zaspala.
Živjo, Lauren.
Zdravo, ga. Bowen.
Hvala. Lahko noč.
"Ga. Bowen?"
Srčka, čas je za posteljo.
Poglej ta nered. Lahko počistiš, Griff?
Vrata so se zaskočila.
Sijajno! –Tu notri so magneti.
Niso magneti, moji prijatelji so.
Kdo so tvoji prijatelji?
Izgubljeni ljudje.
Izgubljeni ljudje? Kdo so izgubljeni ljudje?
Tu živijo, a jim ni všeč. Hočejo iti v svoj dom.
Ljubica, saj smo doma.
Nismo izgubljeni.
Tole bo nekaj časa naš dom.
V redu, mami. –Res?
Zakaj moram biti tu?
Ker je najbolj mega soba,
ti pa si najbolj mega otrok.
Ne maram podstrešja.
Ne bodi trapast.
Kdo je moj super fant?
Mama. –Oprosti, si že prevelik?
Ne. –Kdo je moj super fant?
Jaz.
Ja, ti.
Rada te imam. –Tudi jaz imam tebe.
Zaspi zdaj.
Nočna lučka!
Oprosti, oprosti. Je bolje?
Griffin, ničesar se nimaš bati.
Prav.
Lahko noč, mali. –Lahko noč.
Zakaj je Griffin kričal? –Zaradi nočne lučke.
"Nočna lučka!" Ne vem, kaj mu je.
Preveč otrok imava.
Vem. Rekla sva, da nehajva pri dveh.
Ni problem Maddy. –Ne še.
Na majhne cepce.
Ga morava peljati k psihiatru? –Ne, nič mu ni.
Ni res. Najbrž je krivo, ko sem ga izgubila v trgovini.
Tega je že tri leta in ti si se bolj prestrašila od njega.
Nekateri otroci so pač živčni. Moj brat je bil tak.
Zdaj pa živi sam v prikolici. –Ne živi sam! 20 kakadujev ima.
Nisi me potolažil.
Lahko bi treniral. –Srednješolce?
Ja, vsaj nekaj. Zadovoljen bi bil. –In lačen.
S treniranjem ne moreš preživljati družine.
Jaz bi morala spet v službo. –Ne že spet o tem. Nočeš v službo.
Bi me pustila samega s pošastmi? –Nove spodnjice potrebujem. Poglej.
Žalostne so. –Spodnjice so žalostne?
Ja, moje spodnjice so žalostne.
Moje pa so vesele, zato pridi sem.
Resno mislim.
Ne moreš vztrajati pri svoji stari plači.
Ti pa lahko vztrajaš. –Zakaj ne bi smela poiskati česa? –Saj ne vztrajam.
Strinjala sva, da bom jaz delal, da boš ti lahko pisala.
Saj ne pišem knjige. –Boš jo, ko bodo šli otroci v šolo.
Niso krivi otroci, ampak jaz. –Našel bom službo, prav?
Zaupaj mi. Jutri zvečer greva na zabavo.
Obožuješ zabave. Opazuješ, kako pijem viski.
Dolgočasno bo. Sploh ne poznava ljudi.
Gary jih. Pravi, da bo soprog morda zaposloval.
Morda se nama nasmehne sreča. Tudi ti boš imela srečo.
Mislim, da gredo stvari navzgor.
Bedak!
Jaz sem bedak?
Ti in tvoje žalostne spodnjice. –Sleci hlače. –Razumem.
Res? –Ja, res.
Igra. –Prav.
Očka!
Kaj je, mišek?
Nekaj je zgoraj. Nekaj je v moji sobi.
Takoj pridem.
Toliko o moji sreči. Ne gani se. –Prav.
Takoj se vrnem. Misli umazane misli.
Kaj je? Na podstrešju?
V hišah ponoči ropota. Čisto običajna reč.
V naši stari hiši ni.
Res je.
Povej, kje si slišal.
Od kod vsi ti klovni? –Tam sem jih našel.
Zakaj bi kdo imel zaboj klovnov?
Ljudje zbirajo čudne reči. –Tu zgoraj mi ni všeč.
Se bojiš? Česa se bojiš?
Vsega.
Minilo bo. Ne sme te tako skrbeti, veš?
Če se boš vsega bal, se bo bala tudi Maddy.
Kot starejši brat ji moraš biti vzor. Pogumen moraš biti.
Hudiča!
Kaj je?
Oglasi se.
Zakaj se zadržuješ tu?
Izkoristi me. Lahko te osvobodim.
Kaj se dogaja? –Ne vem.
Eric, kaj se dogaja zgoraj?
Kaj je?
Veverico imamo. –Norec!
Z velikim, kosmatim repom. Strašna reč!
Krasno, glodavci.
Jutri bom nastavil past.
Jo boš potem izpustil v gozdu?
Ja, seveda. Bi ti bilo potem lažje?
Ne bom spal zgoraj, dokler bo tu.
Kje si?
Si prijazen?
Kako si prišel tja?
Si jokal?
Kako naj ti pomagam?
Če pa te ne vidim.
Kdo je še tam s tabo?
Lahko pride tudi Griffin?
Ja, znam biti pogumna.
Mamico moram vprašati.
Ne.
Ni me strah.
Ja.
Kako boste prišli sem?
Maddy, kaj se dogaja?
Prihajajo.
Kdo? Kdo prihaja?
Maddy, proč od televizorja!
Kaj se dogaja?
Tu so.
Tu piše, da se je verjetno nekaj snelo na vezju.
Elektrikarja bom poklicala. –Plačala bi, čeprav lahko popravim sam?
Serviser je drag. Griff mi bo pomagal. –Pomagal ti bo popraviti vezje?
Našel sem veveričino luknjo. Pri slemenu je. Zamašil jo bom.
Očka, pico hočem, ne kosmičev.
Za zajtrk? –Vedno! –Trikrat na dan?
Griffin, rekla sem, da se mi ne dotikaj telefona! –Saj se nisem.
Zakaj je potem pregorel? –Kako naj vem? –Pa smo tam.
Nov telefon potrebujem. –Res? –Nič več telefonov.
To ni razkošje, ampak nuja. In če bo nujno, pa me ne boš dobil?
Ne moremo si ga privoščiti. –Nakladaš!
Zakaj si tako sebična? –Nakladaš!
Najdi si občasno službo.
Bom, ko si jo boš ti. –Mama ima službo!
Prosim? –Za vas skrbi!
In očitno mi ne gre.
Jaz ne mislim, da ti ne gre. –Hvala, srček.
Maddy,
se spomniš, ko si sinoči rekla, da so tu?
Kaj si mislila? Kdo je tu?
Moji prijatelji. –Ja?
Izmišljeni prijatelji?
Ne, izgubljeni ljudje. Niso izmišljeni.
Ta punca me bo uničila. Ne sme ven.
Sodnik Bowen je povedal svoje. Vsaj 24 ur ne.
Spomni jo, da je nocoj varuška.
Ni mi všeč, ko je Kendra varuška. –Tudi njej ni.
Pasti za veverice bom kupil. –Pametno.
Kaj je to?
Griffin, spusti. –Kaj je to? Je kost?
Ja, spusti. –Pokaži.
Mogoče je pokopan ljubljenček. Ali pa konj.
Mogoče je pujs! –Se bojiš?
Nehaj! –Kaj pa je?
Zakoplji nazaj.
Ne gre skozi. –Oprostite.
Nisem vedel, da je žena res odpovedala kartice, ker jih ne potrebujemo.
Čez limit je.
To piše?
Prav, poskusimo to.
Lep predpasnik. Ste v sindikatu? Imate dobre pokojnine?
Žal mi je, tudi ta je "odpovedana".
Drugi udarec, kaj? –V tretje gre rado. –Držimo pesti.
Bo šlo?
Ta zvok mi je všeč. –Ja, šlo je.
Presneto! Griffin!
Prosila sem, da odneseš stripe gor. –Ravno sem nameraval.
Skoraj bi si zlomila vrat.
Najbrž zato, ker med hojo igraš igrico.
Hvala.
Maddy?
Si to ti?
Maddy?
Maddy! Ni smešno.
Pridite vsi dol! Družinski sestanek! –Očka!
Očka, nekaj ti moram povedati!
Kaj je z rožami? –Ne vem.
Si prinesel pico? Piščančje pohančke sem naredila. –Oboje bomo jedli.
Moja punčka si je želela pico. Imeli bomo pico s pohančki.
Očka, nekaj čudnega se je zgodilo. –Zakaj se dereš? –Griffin, tiše.
Kaj? –Tu imaš "kaj".
Kaj je to? –Kaj misliš? –Nemogoče! –Pa je!
Veš, kaj je še? –Hvala, očka.
Očka, veš, kaj je še bilo? Žoga se je skotalila …
Poglej tole! Kupil sem ti daljinski helikopter.
Očka, sploh me ne poslušaš! –Kamero ima. –Res?
Kaj počneš? –Kaj počneš, lepotička?
Ti so ti bili všeč. Na večerjo greš lahko z njimi.
Očka, to še ni vse! Stripi so se postavili v kup!
Ko sem se obrnil, so mi prileteli v obraz. Od nikoder so se vzeli.
Res? Noro. –Očka, ni smešno. –Ja, za umret je.
Kako si plačal to? –Kaj misliš? Ukradel sem, oropal sem banko.
O, ne! –Očka je!
Vrniti moraš stvari.
Mama! –Ničesar ne bom vračal.
Zaslužimo si. –Zakaj me nihče ne posluša?
Griffin! Vse popoldne je že tako.
Geslo bom dala na telefon, da veš. –Ne trpinči ga.
Očka, preseliti se moramo. –Ne bomo se selili. Zdaj pa nehaj!
Od Maddy sem to pričakovala, ampak izgleda, da je on dojenček.
Izvoli, mami. –Krasno.
Hvala, ljubica.
Griffin, žal mi je.
Tole ni šlo po načrtu.
Kakšna je pica?
Ni dobra. –Ne?
Ne.
S pohančki je malce boljša.
Grozna sem. Lastnemu sinu sem rekla dojenček.
Če te to kaj tolaži, je meni mama govorila še veliko hujše reči.
Nekaj je narobe z njim, Eric.
Ne gre le za strah.
Vse je v redu. –Ne, ni.
Govori nore reči in verjame vanje.
Dobro. Kaj naj naredim? Hočeš, da …
Peljal ga bom h komu. –Kako?
Kar naprej zapravljaš denar, ki ga nimamo.
Zakaj to počneš? –Mislim, kaj imam? Iluzijo …
Zapravljam denar?
Skušam … Trudim se.
Skušam vam dati to, kar hočete.
Vem, vem.
Poslušaj, težek dan je bil pač.
Saj bo bolje.
Pripravit se grem. –Prav.
Mlin na veter! –Očka, zlomi mi roko! Vrat!
Očka? In če bo prišla veverica noter?
Zamašil sem luknjo. Zgoraj je kot trezor. –Adijo, očka!
Zakaj si potem pustil past? –Za vsak primer. Veverice so prebrisane.
Nič ne skrbi.
Nastavi alarm. Pokliči, če bo kaj. –Bom, z novim telefonom.
Ubogajta sestro. Zaklenite vrata. –Bomo.
Vso noč bom pokonci! –Ne, Madison …
Pojdi gor! –Ne!
Si pokrita?
Počakaj. Eno-pujs hoče več poljubčkov.
Res? Koliko pa?
Tri, pravi. –Tri? –Tri.
Si prepričana? Prav.
Ena, dve, tri.
20, 900!
Ne morem zaspati.
Zakaj ne?
Mislim, da bo neurje.
Gary pravi, da sta skupaj igrala bejzbol
in da si imel dober udarec.
V prvi ligi. Še vedno dobro zamahnem.
Barbara, ničesar si ne domišljaj.
Med profesionalce bi lahko šel. Skromen je.
Nisem mogel zaradi ramena. Kaj moreš.
Še sreča, da si imel rezervni načrt.
Tudi obleki in kravati nič ne manjka.
Sinu pravim, da je tudi to zaslužek.
Še dobro, da imam obleko in kravato.
V ponedeljek ju lahko oblečem.
Kdaj začnem? Ob devetih?
V Willow Point so se preselili.
Brat je imel v 90-ih tam hišo. –Nismo ga obiskovali zaradi pokopališča.
Že ob misli me je spreletel srh. –Kakšnega pokopališča?
Naselje so zgradili na pokopališču. –Vendar so ga premaknili.
Preselili so ga v Broxton Park. Slab hektar, ampak že pred leti.
Resno? Preselili so pokopališče?
Posrednik ni omenil tega? –Ne, ni.
Ni malce neprimerno preseliti vsa trupla …
Saj ni bilo staro plemensko pokopališče. –Razumem.
Zdaj je 10 minut proč. Še vedno lahko obiskujejo ljubljene.
Toda zdaj je v lepši soseski. Oprosti.
Utihni, cepec.
Ničesar se mi ni treba bati. Ničesar se mi ni treba bati.
Na pomoč! Prosim, pomagajte!
Kendra!
Maddy.
V hudi godlji bomo.
Bojim se! –Ne hodi blizu omari.
Ne pusti me same!
Kendra!
Griffin! Prosim, odpri vrata!
Prosim, pomagaj! Pomagaj mi! Prosim!
Odpri vrata!
Kaj je to?
Ljubica, ustavi.
Ustavi avto.
Ustavi.
Na pomoč!
Griff! –Očka, pomagaj!
Mojbog! Mišek, si dobro?
Mami!
Kaj, hudiča, se dogaja? –Mama!
Očka, mama! Glasove smo slišali.
Mene je zaprlo v klet, Griffina je zgrabilo drevo.
Počasi. Kaj si rekla? –Ne najdem Maddy!
Madison!
Maddy, ljubica.
Mami.
Madison? –Mami?
Mami.
Mama?
Mama! Mama!
Griff, kaj …
Mami? Mami?
Maddy, kje si?
Mami. Mami.
Očka, si to ti?
Ne vem, kaj se je zgodilo. –Moramo jim povedati.
Ugotoviti moramo, kaj se je zgodilo. Ne moremo poklicati policije.
Kaj jim boš rekla? Ne vem, kaj se je zgodilo.
Ugotoviti moramo, kaj se dogaja. Poslušaj me.
Policija bo okrivila naju. –Ne, ne bo.
Povedala jim bova, kaj se je zgodilo. Resnico jim bova povedala.
Resnico bom povedala. Resnico jim bom povedala.
Skupaj jim bova. Povedala bom, kaj se je zgodilo.
Ampak ne veva, kaj je resnica. –Eric, poklicati morava nekoga.
Nekdo nama bo že verjel.
ODDELEK ZA NADNARAVNE RAZISKAVE
Griffin je prvi nekaj opazil. Glasove in podobno.
Mislili smo, da si izmišljuje. Oprosti, mišek.
Nismo vedeli, kam drugam naj gremo. –Prav ste naredili.
Ko sem študirala tu, je ta oddelek veljal za norega.
Še vedno je tako.
Kje je vaš soprog? –Doma z najstarejšo Kendro.
Nočeva pustiti Maddy same.
Ste imeli stik z njo po njenem izginotju?
Enkrat, skozi televizijo.
Oprostite, vem, da se sliši noro. Najbrž se zdim zmešana.
Ne, sploh se ne zdi noro.
Jaz sem kriv. –Ne, nisi. Poglej me. Nisi kriv.
Zakaj misliš, da si kriv? –Samo sem jo pustil.
Vem, da ne bi smel.
Ampak sem se bal. –Seveda si se bal.
Morate rešiti sestrico. Morate.
Jo lahko?
Lahko poskusim.
To je televizija, kjer smo videli Maddyjine dlani.
Na teh stopnicah je drevo zgrabilo Griffina.
Verjetno je povezano z Maddy. In stopnice tresejo.
Boste sendviče? –Ni treba. –Začel bom snemati.
Je v redu? –Daj si duška.
Zidana stena je. Stokrat sem jo pregledal.
Mislite, da jo je potegnilo tu skozi? –Ne vemo.
Mislite, da gre za čaroben prehod? –Pravim, da ne vemo.
Tole bom obdržal. Dokler se ne vrne.
Da se ne izgubi. –Seveda.
Nedavno sem posnel izjemen dogodek.
V stari hiši v Napervillu se je sedež za klavir
premaknil tri metre skozi salon.
Sedem ur je trajalo.
Da se premakne tri metre?
Uporabil sem časovni zamik na kameri.
Vse sem posnel.
S prostim očesom tega ne opaziš.
Si posnel tole s svojim časovnim zamikom?
Po mojih izkušnjah ne gre za navadnega duha.
Najverjetneje gre pri vas za poltergeista.
Kakšna je razlika? –Duhovi se pokažejo kot nedolžne pojave.
Poltergeisti pa so glasni, suvajo,
nasilni so in premikajo predmete.
Pridejo in lahko prav tako nenadoma odidejo.
In odpeljejo Maddy s sabo?
Si dobro?
Kaj je?
Doma bi moral biti.
–Ne počni tega. Ne smeš se zlomiti.
Če rečem, da ne bo v redu, me moraš prepričati, da bo.
Drugače ne bomo prebrodili tega.
Skenirali smo hišo, zdaj pa se vklapljamo v vaš sistem.
Če bo Maddy skušala navezati stik, nam bo jasneje, kaj se dogaja,
kar nam jo bo morda pomagalo rešiti. Kako se vam zdi?
Odlično. Bi šlo hitreje?
Pazi.
Nekaj bi te vprašal.
Tvoj očka je že dolgo brez službe, ne?
Najbrž.
Nič za to. Nihče ni popoln.
Razmišljal sem.
Če bi hotel na hitro zaslužiti,
bi bila poltergeistova ugrabitev dobra zamisel.
Tudi lažna. Objavili bi jo, nastopili na TV.
Dobili bi svojo resničnostno oddajo. –Nehaj.
Ne bi bilo kul? –Nočemo oddaje. Samo Maddy hočemo.
Dober si, mali.
Res dober.
Si namestil toplotni senzor na zadnjo stran omare? –Ne še.
Nisem vedel, kako naj ga pritrdim.
Z vijakom, Boyd.
Prav,
šefinja.
Z vijakom.
Saj to ni res.
Prekleto.
Imam te.
Ne!
Si končal zgoraj?
Ja. –Je senzor v omari?
Recimo.
Boyd, prosim, če se zresniš.
Prav? Dobro.
Nekateri verjamejo v različne ravni realnosti.
Mi smo na materialni ravni,
ko pa umremo, gre naš duh na drugo raven.
Na astralno ali duhovno raven.
Kar je in hkrati ni tu.
Dobro.
Poglejta tole.
To je …
Hvala, dr. Powell. Mi smo tu, na materialni ravni.
Maddy pa je nekako povleklo sem.
Hkrati je in ni tu. –Tako je.
Potem naj gre kdo tja in ji pokaže pot nazaj.
Sploh ni slaba zamisel.
Prepričana sem, da nas Maddy sliši bolje kot mi njo.
Ta oprema bo odstranila vse motnje,
da bomo potem lahko bolje komunicirali z njo.
Kako bomo začeli?
Pokličite jo.
Prav.
Maddy?
Madison, mamica je.
Me slišiš? Madison, radi bi govorili s tabo.
Radi bi vedeli, ali si na varnem.
Si z nami?
Maddy, slišati moramo tvoj glas, ljubica.
Pozdravi mamico.
Si z nami?
Pogrešamo te.
Mamica te zelo zelo pogreša.
Zdravo, mami. –Zdravo, miška.
Ljubica, tudi očka je tu. Čakamo te.
Očka, kje si?
Doma smo. Vrniti se moraš k nam.
Poskusila sem, ampak vas ne najdem.
Še naprej moraš poskušati, prav?
Ker smo tu, čisto blizu si.
Mami? Mami?
Očka, si to ti? –Ne, očka je tu.
Nekdo je z njo! Kdo je s tabo, miška?
Očka je tu. –Kdo je s tabo? –Povsod okoli mene so.
Maddy, nas slišiš? –Kaj se dogaja?
Mami, mami.
Očka?
Očka, strah me je.
Maddy! –Ne, počakajte! –G. Bowen, ne!
Maddy, ljubica, jaz sem.
Vrni jo! Vrni jo!
Vrni jo! Ne moreš je imeti!
Poberi se! Ne moreš je imeti!
Si dobro? Te je udarilo? Ne?
Je vse v redu? –Kaj je to?
Cel si. Eric!
Kaj se je zgodilo?
To, g. Bowen, je Maddyjin izhod.
Vendar bomo potrebovali pomoč. –Kakšno pomoč?
Ste kdaj slišali za Carrigana Burka?
Saj to ni mogoče!
Kaj se vam je zgodilo z roko?
Blanchard, Michigan, 1997.
Strašilo je v kleti. Duh ni hotel proč.
Na srečo niso vsi tako jezni. –Naš je.
Si v redu, mišek? –Ja. tisti tip je prišel.
Vi ste najbrž Bowenovi. –Vi pa ste konjenica.
Dr. Powell. –Pripravljeni smo, če želiš začeti.
Vaš oboževalec sem. Boyd. Me veseli. –Sem.
Ve, da tega ne bo na televiziji? –Povedala sem mu.
Zakaj je torej pristal? –Je tu prišlo do bilokacije?
Miza je padla tu skozi. Skoraj bi me zdrobila.
Je vse v redu?
Potem ne bi bil tu.
Ta hiša ni čista.
Kaj je?
Dobro, lepo po vrsti.
Povejte mi kaj o Maddy.
Se vam je zdela malce posebna? –Posebna?
Kako mislite "posebna"?
Je kdaj govorila s kom, ki ga ni bilo?
Ja, izmišljene prijatelje ima, kar je normalno.
Reči hoče, da se je Maddy morda rodila s posebnim darom.
Ne bi uporabil te besede, ampak dobro.
Mislite, da lahko govori z duhovi? –Šest let ima.
Torej je njena življenjska energija najčistejša, brez sodb in zajedljivosti.
Zakaj, mislite, so se ji sploh prikazali, vam se pa niso?
Ves čas omenjaš "one". Kdo so?
Brooke pravi, da stoji naselje na pokopališču.
Je tako? –Očka, res? –Na nekdanjem pokopališču.
Dolgo nazaj so preselili trupla. –V lepšo četrt.
Po mojem jih niso, samo ljudem so rekli, da so jih.
Po mojem so preselili samo nagrobnike. –In pustili trupla?
Mojbog.
Nimate opravka zgolj s peščico razkurjenih duhov.
Še nikoli nisem čutil česa takega.
Bolj so kot drhal. Utrpeli so strašno krivico.
Ta jeza in razočaranje sta ustvarila še močnejšo silo.
Poltergeista.
Ujeti so in obupani.
Vaša hči je njihova rešitev iz teh vic.
Zakaj jo hočejo? –Da bo njihova luč v temi.
Da jih odpelje v svetlobo.
Kaj bo, če bo šla v svetlobo? –Potem je ne bomo več rešili.
To ni nujno res samo zato, ker on tako pravi.
Nič od tega se mi ne zdi logično. –Vse drugo pa se vam?
Omara, drevo, kadeča se luknja v stropu.
Vse to se vam zdi logično, jaz pa samo nakladam.
Ne vem. Prav?
Rad bi samo nazaj najino hčer. Najino hčer bi rada nazaj.
Eric, vem, kako se počutiš. –Dvomim.
Vsak dan se počutim tako.
Težko je vedeti, kaj bi verjel, vendar sem prišel pomagat.
To pa verjameš, ne?
Prav.
Ti si edina možnost, zato poskusimo.
Vsak naj vzame GPS sledilnik.
V vsakem trenutku bomo vedeli, kje je kdo, če se bo kaj zakuhalo.
Kaj naj z njim? –V žep ga daj.
Čudno, kaj? –Ja.
Kaj ima z nogo? –Ne vem.
Mi pokažeš, kako upravljam to reč? –Prav.
Zapleteno je. Naj ga krmilim jaz?
Bom že zmogel.
Boš vprašala ali ves dan strmela v nogo?
Ne vem, o čem govorite. –Opravimo že s tem.
Kaj počnete?
Ne, nočeva videti. Čudaško je.
Kaj se vam je zgodilo? –Portugalska 2003.
V Bussaškem gozdu je stal samostan s posebej zoprno entiteto.
Ste se je znebili? –Ne, dokler ni vzel s sabo kosa noge.
Res hvala. Ogabno je. Bruhat grem, hvala.
Kaj pa tista?
Dobra zgodba. Povedal ti jo bom, ko bo konec tega.
Če seveda ne boš umrl.
Prav.
Zakaj to počneš? –Kaj pa?
Pripoveduješ stare vojaške zgodbe in izpadeš kot starec.
To pride s tem delom. Staramo se v pasjih letih.
G. Burke, imate otroke? –Žal, ne.
Ženi se ni zdelo pametno glede na najino delo. –Ni bilo samo delo.
Sta bila … –Kratek čas.
Bila sva mlada in neumna. –Samo en je bil neumen.
Ne bodi tako stroga do sebe. Takrat sem bil nadvse očarljiv.
Gor grem pogledat meritve. –Pa je šla, tako kot iz najinega zakona.
Naravnost v objem znanosti. Varna, stanovitna znanost.
Še vedno me pogreša. –Ni res.
Malo me že. –Niti malo.
Pozablja, da čutim te reči.
Posebne sposobnosti imam. –Niso tako posebne.
Si dobro?
Malo me je strah. –Ja, mene tudi.
Kaj bova ukrenila? –Ne vem.
Bova mislila na Maddy? –Poskusiva.
Te je kaj manj strah? –Niti ne.
Tudi mene ne.
Sem pa malo pogumnejši.
Jaz tudi.
Pripravljeni smo! –Brooke, video imamo!
Pojdiva. –Spodaj smo pripravljeni.
Kendra, vrzi mi pas iz torbe.
Toliko, da bo jasno.
Z vrvjo bomo povezali vhod in izhod.
Pravila notri so drugačna.
Ni zgoraj in spodaj in ni ravnih črt.
Zato jo moramo narediti sami.
Vrv je naša rešilna nit.
Če jo izpustimo, ne bomo našli poti nazaj.
Uspelo je!
Potem pa bomo noter poslali daljinski helikopter, da najdemo Maddy.
Počasi, počasi zdaj.
Počasi, Griffin.
Mami.
Mami? –Maddy.
Mami?
Madison, me slišiš? –Mami.
Madison, miška. Ljubica, mamica je.
Mami? –Maddy?
Očka?
Ne! Noter grem! –Njena mama sem, jaz grem.
Ne greš noter!
Preblizu je svetlobe. Ponjo moram, da jo pripeljem ven.
Ne, jaz bom šla. Ne bo zaupala tujcu.
Nisi še počela tega. Ne veš, s čim imaš opravka.
Na družinski terapiji se boste zmenili. Zdaj jo moramo spraviti ven.
Čakajte! Vsi stojte! Griffin je že zgoraj.
Mojbog! Griff!
Ne bi je smel pustiti same.
Ne! –Griffin! Ne!
Ne!
Pojdita dol in zagrabita vrv!
Ko dam znak, povlecita z vso močjo!
In če ne bo uspelo?
Amy, ljubica,
uspelo bo.
Tole mora uspeti!
Rekel si, da lahko govoriš z njimi. Povej jim, naj izpustijo Maddy!
Računam nate!
Otrok vam ni storil žalega! Nič slabega ne govori.
Čakaj.
Čakaj. –Ne, ne. Ni ga na ekranu. Izgubili smo ga.
Maddy, proč morava.
Ne morem. –Ja, lahko. Proč morava.
Ne bodo mi dovolili oditi.
Vrv!
Teci, Maddy! Hitro!
Mojbog!
Imam vaju, moja otročička. Vse bo v redu. Mojbog.
Čutim utrip.
Dihata.
Mamica je tu. –Ljubi Jezus!
Sta v redu?
Kaj pa zdaj? –V vodo ju dajte! –Prav, pridi.
Zbudi se, miška. Daj, ljubica.
Ljubica, zbudi se. Me slišiš? Slišiš mamico?
Zbudi se, ljubica. Daj, no.
Griffin, prosim, zbudi se.
Računam nate. –Takoj se moraš zbuditi.
Priden fant!
Zbudil se je! –Je Maddy dobro? –Ja, je.
Maddy bo dobro. Slišiš mamico? –Zbudi se, miška.
Prosim, zbudi se.
O, ljubica! Miška!
Živjo, ljubica.
Zdravo, mami. Oči.
Zdravo, ljubica.
Vse je v redu. Griffin me je rešil.
Ja, res je. Veš, zakaj? Ker je naš super fant.
Tudi vaju imam rada. Ljubim te, očka.
Mojbog.
Hitro v svoj sedež.
Se bomo kdaj vrnili? –Ne, niti pod razno.
Pripni se.
Hvala za vse in upam, da se ne bomo več videli.
Ne vem, zakaj vsi to rečejo. –Nasvidenje. –Adijo!
Povej mi. Zaslužim si.
Burbank, Kalifornija, 2012.
Snemali smo oddajo o avtopralnici, kjer straši.
Tip z mikrofonom je zaspal.
Ni bil duh? –Ne.
Samo zaspan tip z ogromnim mikrofonom.
Povej. –Ne bom.
Mama, za Lauren je. –Burke, povej!
Hiša je čista.
Bolje znaš. –Hiša je čista.
Ojoj, ponorela bo! -"Ta hiša je čista."
Ampak ni. –Seveda je, ljubica.
Duhovom si pomagala v svetlobo. –Ampak niso šli.
Očka, pelji! –Mami, niso šli v svetlobo.
Morala bi jih peljati, ampak nisem hotela vanjo, zato tudi oni niso šli.
Očka, pelji!
Hitro iz avta.
Si dobro?
Si dobro? Ste vsi dobro? –Ja.
Tu, ljubica. Počasi.
Kje je Maddy?
Kje je?
Maddy! –Mami.
Mami, nekaj je narobe.
Mojbog! –Mami!
Mami! –Maddy!
Mami!
Drži se! –Mami!
Daj, miška. Daj!
Mami!
Daj, miška. –Drži se!
Vlecita!
Osvobodi to družino, kot želiš biti svoboden sam.
Ne, ne stori neumnosti.
Vedno jo. Me nisi zato zapustila? –Carrigan, prosim.
Ne bodo izpustili te družine. Sit sem laganja pred kamerami.
Veš, da lahko edini odpeljem te duše v svetlobo.
Čakaj! Ni ti treba narediti tega.
Vem, vendar želim.
Počakaj! Kako bom vedela, da si se uspel vrniti?
Domislil se bom nečesa. Adijo, Brooke.
Amy, pridi sem. Pojdimo.
Maddy!
Pridite.
Pazi glavo. Pojdimo. –Maddy, pojdimo.
Mami te bo peljala. –Ne!
Kendra, pridi sem! Pojdimo. –Oprosti, ker sem bila nesramna do tebe.
Je že v redu. Se lahko pomeniva pozneje?
Sranje.
Kaj počneš? –Delo me čaka. –Počakaj!
Očka!
Amy, avto moramo najti. –Eric, mojega vzemite. Pojdite!
Mami!
Hitro, gremo!
Očka, bo šel za nami?
Griff, ne glej nazaj. Ne glej nazaj.
Ga kje vidiš?
Ne, GPS ga ne najde.
Carrigan Burke
Čakaj, nekaj sprejemamo.
NAPRODAJ
Pozdravljeni! Očitno ste našli do sem.
Ni čudovita? Mislim, da je ta prav. Blizu šole,
igrišče je blizu za vas, trener. Počakajte, da vidite notranjost.
Štiri velike spalnice in hiša ima ogromno omar.
Teh niti nočemo. –Zadnja omara me je pojedla.
Srčkano.
To je hiša z značajem. Poglejte ta opaž. To je veža.
Povsod so detajli tistega obdobja. To je kabinet.
Skozenj prideš na dvorišče. Odlično za otroke.
Vidite drevo? Prastaro je. Tu je bilo pred …
No, krasno.
Poberimo se.
Je v tem labirintu kanalizacije doma zlobni duh?
Sem Carrigan Burke in tu sem …
Sem Brooke Powell in prišli smo očistit hišo.
Nisem še končal. –Oprosti, ni bila to moja iztočnica?
Nisem povedal do konca. –Oprosti.
In ne rečemo "očistit hišo". To smo vrgli ven.
Mislila sem, da je "Carrigan Burke" moja iztočnica.
Sploh nisem rekel tega. –Ko sem slišala, sem stopila v kader.
Narobe si si zapomnila.
Prav.
Bi mi potem kdo povedal pravo?
Prevod: Miša Šavor BLITZ Film & Video Distribution
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija