www.titlovi.com
Svi likovi i događaji u ovom filmu su izmišljeni.
Svaka sličnost stvarnim osobama, živim ili mrtvim, samo je slučajna.
Ovi studenti su poludjeli.
Dolje tirani!
Pustite ih.
Svinje! -Grubijani!
Balet Ljermontov Vatra u srcu
U dolinu smrti... -U ždrijelo pakla... -Hrabro je jahalo njih šest stotina.
Sjedite mi na ogrtaču.
Dolje je sve puno. -Nema kobasica. -Ni tijara.
45 minuta poslije
Ne vidim ih. -Program? -Dva, molim. -I meni jedan. Hvala.
Parter je pun. -Nadam se da je Palmerova glazba dobra.
Boronskaja ne bi plesala da glazba nije dobra. -Tko?
Tko je ta Boronskaja?
Stajali ste šest sati u redu da gledate kako pleše...
Nisam došao gledati. Došao sam slušati.
Jeste li čuli za profesora Palmera? -Nikad. -Čut ćete.
Piše vam u programu.
Vatra u srcu Skladatelj: Andrew Palmer
Naš profesor s Akademije. -Nadam se da je dobra ta vaša.
Ništa drugo ne može biti.
Evo ga! Palmer!
Ljermontov!
Livy! Dobri stari Livy!
Njega poznajemo.
Sjećaš se moje Skitske rapsodije? -Pusti me.
To je tvoja rapsodija. Maestoso. -Valjda slučajnost.
Jesi li mu je pokazao? -Sve mu pokazujem.
Misliš da ju je ukrao? -Nemoguće.
Dizanje zavjese
Dragi prof. Palmer, nakon predstave imam goste.
Molim vas da dođete i povedete g. Ljermontova.
Ona je velika mecena za umjetnost.
Vicky...
Vicky!
Vicky, Ljermontov će doći.
I ovo je tvoje! -Da.
Polako!
Što čekaš?
Oprostite.
Svašta.
Profesore, jako smo ponosni na vas. Nadam se da ste i vi.
Hvala, gđo Neston. G. Ljermontov. -Napokon upoznajemo velikana.
Mislila sam da nikad nećete doći. Očito sam ipak vješta.
Ako neka debela sad počne pjevati, ja idem.
Ne podnosim amatere. -Kao ni gđa Neston. -Kako?
Mislim da joj je nećakinja balerina. Profesionalna.
Profesore. Nemojte ustajati, g. Ljermontov.
Jeste li za iznenađenje? -Iznenađenje ili šok?
Zamolila sam nećakinju da nam nešto otpleše.
Kako biste to nazvali? -Šokom.
Vrlo ste iskreni.
Ne bih vam dosađivala amaterskim plesom.
Moja nećakinja već neko vrijeme pleše glavne uloge.
I kritika je jako hvali.
Što je za vas balet, gđo Neston? -Pa...
Možda poezija okreta... -Možda. No meni je balet i mnogo više.
To je moja vjera.
A vjeri nije mjesto u ovakvoj atmosferi.
Nadam se da me razumijete.
Privlačan i okrutan!
Koktel sa šampanjcem. -Koktel sa šampanjcem, molim. -Odmah.
Na zabavama su obično svi veseli.
No možda ih vi ne volite, kao ni ja.
Ali mislim da ima i gorih. -Mislite?
I ova je mogla biti gora. -Da?
Spremali su nam malu plesnu egzibiciju.
No ipak smo pošteđeni tog užasa.
G. Ljermontov, ja sam taj užas.
Malo je prekasno za ispriku. -Mislim da jest.
Žao mi je.
Ali vam nije žao što nisam plesala. Smijem li pitati zašto?
Zato, gospođice... -Victoria Page.
Gđice Page, kad me pozovu u goste, ne očekujem audiciju.
Imate pravo.
Zašto vi želite plesati?
Zašto vi želite živjeti? -Ne znam, ali znam da moram.
To je i moj odgovor.
Dođite. -Kamo? -Razgovarat ćemo.
Mislim da vam ne želim ništa reći. -Bez brige, samo ću ja govoriti.
Trebam g. Ljermontova! -Čekajte.
Tko je? -Neki mladić Craster.
Stoput je došao i stoput sam mu rekao da spavate.
Ne vjeruje mi. -Ili ne znate lagati ili je on pametan.
Uvedite ga i poslužite mi zajutrak.
Gospodin Craster.
Što ste trebali, g. Craster?
Oprostite što smetam, riječ je o nečem važnom.
Da? -Sinoć sam vam poslao pismo.
Molim vas da ga ne čitate, nego da ga vratite. -Shvaćam.
To je pismo.
Nažalost, već sam ga pročitao.
Molim vas... -Vi ste student profesora Palmera.
Kažete da ste skladali gudački kvartet i koncert za klavir i orkestar.
Jako zanimljivo.
Molim vas, odsvirajte mi nešto. Nešto svoje.
Naravno, ako to želite.
Ovo je studija za klavir.
Razmišljam o orkestraciji. Uvrstit ću je u operu na kojoj sada radim.
Već je gotovo?
Bilo je jako zanimljivo. -Nadam se da vam nisam pokvario zajutrak.
Trebam dirigenta za uvježbavanje orkestra. Zanima li vas možda?
Zanima li me? -Ne mogu puno platiti. Osam funti na tjedan.
I troškovi. -Pa to je sjajno!
Onda doručkujte i dođite u Covent Garden. -Hvala.
Vaše pismo, g. Craster.
Poslušajte savjet. Uništite pismo i zaboravite to.
Vatra u srcu je vaše djelo, zar ne?
Takve stvari se događaju nenamjerno. -Znam.
I puno je tužniji onaj koji mora krasti nego onaj kojemu kradu.
Doviđenja.
Kakva koka!
Naravno da sam je zvao. Dva puta.
Izvoli, sinko.
Oprostite! -Ovuda se ide na pozornicu, zar ne?
Ime? -Julian Craster. -Kako? -Julian Craster.
Niste na popisu.
Ručak, Irina? -Da.
Čekaju me. -Radim svoj posao. -Ime mi još nije na popisu...
Dobro jutro, George! (-Dobro jutro, gospođo.)
Kako je gospođa? (-Jako je ljubomorna.)
Zbog ove naše fotografije, znate?
Traže vas po cijelom Londonu. (-Ah!) -To i ja kažem.
Koliko dugo moram čekati? -Pozvat ću šefa scene.
Kako se zovete, mladiću?
Julian Craster. Pozvao me g. Ljermontov.
Julian... -Craster.
George, ako ga je pozvao g. Ljermontov, možeš ga pustiti.
U redu, gospođo.
Dođite sa mnom, mladiću.
(Vi ste... -Molim?) -Vi ste balerina?
Navečer. Ujutro baš i nisam. -Ne znam puno o baletu.
Vi ste umjetnik? -Kompozitor.
A koga tražite? -Zapravo ne znam. -Svi su vam ondje. Izaberite.
Tko je tu glavni? -Ne znam. Bar šestorica misle da su oni.
Oprostite, tko je ovdje glavni? -Nemojte mene pitati.
Ja sam samo nečija majka, a to vam ovdje ne znači ništa.
Znate li vi tko je ovdje glavni? -Za što?
G. Ljermontov me je pozvao da dođem. -Zašto? -Zaposlio me.
Ne kao plesača, nadam se. -Ne.
(Hajde, djeco! Na posao!)
G. Ljubov traži da je maknemo.
Na nacrtu je i ostaje. -Ako vi tako kažete.
Evo napokon i velike Boronskaje.
Danas kasni samo 43 minute.
Što bih ja sad trebao, proslaviti? Irina, nemam više strpljenja.
Idem Ljermontovu i reći ću mu da bira: ili ti ili ja.
Mogu se odmah početi pakirati.
Možda će se mene prije odreći. Dovoljno je lud.
Ako netko treba otići, otići ćemo zajedno.
Obećaj mi. (-Kukavica.)
Tko ste vi? -Victoria Page.
Vjerujem da me g. Ljermontov spomenuo. Pozvao me je...
Ovo je već previše. On ih zove, ja ih učim.
Ja ih se riješim, on ih zaboravi.
Slušajte, mlada nesretnice. Stanite tamo u kut pozornice.
Ondje je još pet djevojaka koje je g. Ljermontov ljubazno pozvao.
Tišina, molim!
Probat ćemo prvi čin Vatre u srcu.
Molim vas da s pozornice odu svi koji ne moraju ostati.
Tako, kažete? Slažem se.
Kamo ste krenuli? -Idem g. Ljermontovu.
Ne mislite da je bolje pričekati kraj pokusa?
Ne treba. Osobno se poznajemo. -To je onda nešto drugo.
Ratov? Ostanite gdje jeste. Dolazim k vama.
Dobro jutro, g. Ljermontov.
Dobro jutro, Ratov. Moramo nešto učiniti s ovom kulisom naprijed.
Sinoć su djevojke jedva imale mjesta. Ljubov je imao pravo.
Aha! -On uvijek ima pravo. -Zaista tako mislite? -Da.
Onda ću je maknuti. Ako je treba maknuti, maknut ću je.
Kao što vidite, g. Ljermontov je zauzet.
Stanite lijepo u kraj s ostalima.
Da, hoću.
Sergej Sergejevič! -Da?
Poznajete li lik i djelo skladatelja i dirigenta Juliana Crastera? -Ne.
Ni ja. Moj dragi, mi ništa više ne znamo. Evo, ovo je on.
Ljermontov ga je jutros zaposlio.
Rond de jambe, E.
Slobodni ste!
Gospodo, fraza broj 29. Pjevno.
Mislim da je dovoljno. Hvala, gospodo.
Obratite više pozornosti na limene instrumente. Sutra.
Pokus cijelog orkestra u 9:30. Budite točni. J. Craster, pomoćni dirigent
Oprostite što sam vas pozvao tako rano.
Razmišljao sam o ovom baletu i zaista moram...
Nekoliko stvari treba ispraviti.
Molim vas, otvorite uvertiru Vatre u srcu.
Od početka.
Još jedna stvar. Trube.
Dva takta prije druge fraze. Piše li vama e? -Ne, nego es.
Velika razlika. Treba pisati e.
Od početka.
Znam da je ujutro teško pravilno namjestiti položaj usana,
ali moramo svirati točno. Pianissimo, molim. Manje gudača.
Od početka, molim.
Lijepo! -Gospodine Craster!
Što se ovdje događa? Vidim samo da ste skrenuli s uma.
Pozvali ste orkestar sat ranije. Znate li da to treba platiti?
Zašto uvježbavate Vatru u srcu? Kad sam to rekao? To me zanima.
Siguran sam da će zanimati i g. Ljermontova.
Dakle? -Sviđa mi se. -Vama se to sviđa?
Sigurno vam se sviđaju i državna himna i Marseljeza.
Nadam se da nećete zvati orkestar da i to uvježbava u ranu zoru.
Prepuštam vam ga, Ljermontov.
Vi ste ga otkrili, a ne ja.
Molim vas da ubuduće malo obuzdate svoje velike ambicije.
Zašto ste odabrali baš Vatru u srcu za jutarnju vježbu?
Dobro jutro, gospodo.
Ne znam i ne želim znati.
Pokažite mi tu pogrešku u partituri, molim vas.
U partituri ima dijelova kojih se nitko ne bi postidio.
Hvala, g. Ljermontov.
Dobro jutro, gđice Page. -Dobro jutro, Evanse.
Lord Oldham je ovdje? -Jest.
Pazite.
Dobar dan, Peter. -Dobar dan. Što ti radiš tu? -A ti?
Idem na ručak s g. Ljermontovom. Znaš tko je, ravnatelj baleta.
Običan ili poslovni ručak? -I jedno i drugo. A ti si u kupnji?
Griša, vraćam je u tri sata.
Kako ste? -Kako ste vi?
Peter, nadam se da me niste dugo čekali. -Nisam.
Upoznajte se s mojom prijateljicom Vicky Page. -Drago mi je.
Da te povezem? -Ne, hvala. -Ispričavam se, gđice Page.
Tko? Victoria Page?
Da, smije nastupiti.
Subotnja matineja Victoria Page u Labuđem jezeru
Uz posebnu dozvolu Baleta Ljermontov
Dobro jutro! Nadam se da ste sve dobro.
Želim vam reći nekoliko stvari.
Kao što znate, balet uskoro odlazi u Pariz.
Volio bih da vas sve mogu pozvati da nam se pridružite.
Nažalost, to mi je zadovoljsto uskraćeno.
Želim reći samo jedno onima koje nažalost nećemo povesti.
Nemojte se obeshrabriti. Ovo ne znači da niste dobre balerine.
Nažalost, ove godine nemamo mjesta za sve.
Molim da istupe gđica Fane i gđice Baynes, Hardiman i Lovitt.
Da. Hvala vam na trudu. Znam da vam i g. Ljubov želi zahvaliti.
Možda se sretnemo iduće godine. Doviđenja.
Vicky, izabrao je nas!
(Da ih samo vidiš!)
(Kako skaču! Uopće ne dodiruju tlo!)
Obavijest Generalna proba Giselle (zbor u kostimima za II. čin)
U 18 sati, prije predstave u dvorani za pokuse
Poslušajte! (Prijatelji moji...)
Zaručila sam se i udajem se!
Draga moja, želim ti sve najbolje i puno sreće.
Irina, želim ti da budeš sretna s novim partnerom.
(Hvala.) Gdje je Griša?
Mrziš li me? -Ne mogu te mrziti.
Ali kako da ti oprostim? -Znam da ćeš mi oprostiti.
Nadam se da se nećete svađati s mužem kao što ste s dirigentom.
G. Ljermontov, vi ništa nećete reći?
Boris!
Taj čovjek nema srca.
(Uđite!)
G. Craster, imam posla za vas. -Dobro.
Koliko vidim, kod nas baš niste jako sretni. -Pa...
Što? -Uvježbavati orkestar nije ono o čemu sanjaju mladi kompozitori.
Nažalost, ni nova zadaća nije ostvarenje sna mladih kompozitora.
No nadam se da je nećete smatrati nedostojnom svojeg dara.
Crvene cipelice prema bajci H. C. Andersena
Crvene cipelice su balet prema bajci Hansa Christiana Andersena...
Crvene cipelice.
Oprostite.
Balet je pisan prema bajci Hansa Andersena.
Priča o djevojci koja izgara od želje da zapleše u crvenim cipelicama.
Cipelice su njezine, ona ode na ples, sve je dobro i ona je sretna.
Na kraju večeri se osjeća umorno i želi kući.
No cipelice nisu umorne.
Crvene cipelice se nikad ne umore.
Plešući, cipelice je izvedu na ulicu.
Cipelice plešu i nose je preko planina i dolina, kroz polja i šume.
Plešu danju i noću.
Vrijeme prolazi, ljubav prolazi.
Život prolazi, ali crvene cipelice i dalje plešu.
I na kraju? -Ona umire. -Sjećam se.
Glazbu je napisao Felipe Beltrán.
Prošle godine na našoj južnoameričkoj turneji.
Neki dijelovi su označeni plavom tintom. To su loši dijelovi.
Pokušajte to malo prepraviti.
Imate dovoljno vremena. Nema žurbe. -Hvala vam.
(Čekaju vas na pozornici, g. Ljermontov. -Dolazim.)
Vidi ti našu Boronskaju. Večeras je u izvrsnoj formi.
Ne zanima me u kakvoj je formi.
Ni ona ni sve druge primabalerine koje su tako glupe da se udaju.
Boris, nemoj tako. -S njom je gotovo. Zauvijek.
Ne može se imati i jedno i drugo.
Balerina kojoj je potrebna sumnjiva ugoda ljudske ljubavi
nikad neće postati velika balerina. Nikad!
Sve je to krasno. Ti si čistunac.
Ali ne možeš promijeniti ljudsku prirodu. -Možeš nešto još bolje.
Ne obazirati se na nju.
(Boris... -Zbogom.)
Irina, sad možeš spavati koliko želiš. I jesti slatkiše cijeli dan.
Izlaziti svake večeri.
A ti ćeš sad biti miran. Počet ćete vježbati na vrijeme.
Neće više biti vike i histerije.
Neće više biti... -Neće više biti Irine.
(G. Ljermontov, kakvo zadovoljstvo! Oprostite što sam ovako odjeven.)
(Postavljamo novu rasvjetu.)
(Vidjet ćete, to će biti nešto posebno.)
Gospođice Page?
Jeste li jako umorni? -Da, hvala. Hoću reći, nisam jako umorna.
(Predstavljam vam gđicu Page, novu članicu ansambla.)
(G. Boudin je ravnatelj Opere.)
(G. Rideaut, redatelj. -Drago mi je.)
Jeste li već bili u Monte Carlu? -Prošle sezone sa svojom tetom.
Onda poznajete hotel Paris? -Da, ali mi smo smješteni...
U hotelu Paris. Ondje će vam biti ugodno.
Draga gđice Page, nadam se da ste večeras slobodni.
Moj auto će doći po vas u 20 sati. Boris Ljermontov.
(Čeka vas auto g. Ljermontova.)
(Dobra večer, gospođice.)
(Uspnite se, gospođice.)
Presvečano ste odjeveni za razgovor s njima. -Razgovaraju?
Da, svađaju se. Ovdje sam od 19 sati.
Stigli ste! Izvolite ući.
Bila sam na odlasku kad sam dobila vašu poruku.
Gđice Page.
Pozvao sam vas jer pripremamo novi balet.
Odlučio sam vam dati priliku da plešete glavnu ulogu.
Jedno vam moram odmah reći.
Moji kolege nemaju povjerenja u vaše mogućnosti kao što imam ja.
Nije potrebno ni reći da će vam pomoći u svemu bez obzira na to.
Sve ostalo ovisi o vama.
To je sve.
Počinjemo rano ujutro. Zaboravite izlazak i pođite na počinak.
Hoću.
Gospođice Page?
Sretno! -Hvala.
Što je bilo? -Dobila sam ulogu u novom baletu. -U kojem baletu?
U Crvenim cipelicama!
Poslušajte ovaj dio. Ovo je nemoguće.
Nisam ga mogao preraditi. -Zašto? -Niste ga označili.
Takav užas ne treba posebno označavati, sve je jasno.
Ali imam neke ideje. -Mladiću, pustite ideje, trebamo partituru.
Dopustite.
Ovo je scena u crkvi.
Umjesto sentimentalnih himni uzet ćemo četveroglasni koral. Ovako.
Ovdje se čuje crkveno zvono.
Ovo sviraju gudači.
U trenutku kad se pojavi svećenik, kreću puhači.
Da vam odsviram ples crvenih cipelica?
Hvala, g. Craster.
Promijenit ćete sve. Želim novu partituru. -Izvolite.
A orkestracija? -Kad vam treba? -Jučer. Rekli ste da želite raditi.
Idite kući i radite. Ne želim vas vidjeti dok ne završite. -I nećete!
Kako to da niste u krevetu? -Uplašili ste me. -Namjerno.
Zašto niste u krevetu? -Rečeno mi je da odem u krevet.
Uzbuđena sam i ne mogu zaspati. -Da? Ja vas nisam vidio. -Hvala.
Niste ni vi mene vidjeli. -I vas je poslao u krevet?
Ne, nego da pišem glazbu za novi balet. Crvene cipelice.
To je moj balet? -Da, i vaš.
Tko zna kakav je osjećaj probuditi se kao slavna osoba.
Nećete znati ako ostanete tu.
Sretno! -Sretno!
Razgovor s Ljermotovom
Previše se trudi. Griša, reci joj. -Gledaj svoja posla.
Prije toga pleše sa mnom i scenu na sajmu.
A glavne scene tek slijede. Ne može sve plesati iz sve snage.
To sigurno zna. -Kako da to zna, Ivane Ivanoviču?
Vi do premijere nikad ne plešete iz sve snage.
Nacrti za kostime. -Trenutak. Izvolite sjesti.
Oprostite, g. Ljubov. Ovu glazbu treba mijenjati.
Prerano je počela piruetu. -Da. -Tempo je prebrz.
Tempo je dobar. -Naravno. -Još jedanput!
Bit će dobra. -Nadam se. -Još ne vjeruješ u to?
Naravno, lijepa je djevojka. -Ne zanima me ljepota.
Ali znam da publika neće čekati kraj, nego pljeskati u sredini.
Da se okladimo?
Dosta!
Nastojimo stvoriti nešto lijepo.
Dok mašete krilima kao strašilo i klecate nogama kao stari konj,
sigurno nećemo uspjeti!
Kladim se!
Pokažite mi crteže. -Za djevojku.
(Ručak! Vidimo se za dva sata.)
(Nemojte se obazirati. G. Ljubov je zvijer.)
(Čašu vode, molim. -Odmah.)
Još mislite da ću uspjeti? -Vidim da vam je trenutačno malo teško.
Premijera je za dva tjedna.
Nadam se da će do tada sve postati jednostavno.
Znate da se do jednostavnosti stiže duhovnom i tjelesnom patnjom.
(Izvolite.) -Ne. Pokvarit ćete disanje.
Od danas ćete ručati u mojem uredu. Craster!
Izvolite sjesti. G. Craster za klavir.
Obično jedete uz glazbu? -Ne. Ali to vas čeka sljedeća dva tjedna.
Do premijere će vam g. Craster svirati glazbu Crvenih cipelica
uz doručak, ručak i večeru. -Shvaćam. -Da.
Tako ćete dobro upoznati glazbu. -Vjerujem da hoću.
Samo je glazba važna i ništa više. G. Craster? -Tako je. (-Dobar tek.)
(Izvolite, gospođice.)
Neki kompozitori baš skladaju glazbenu pratnju uz ručak. -Neki.
A vi? -I ja sam to radio.
Molim vas, nemojte to sad svirati.
Tempo je dobar.
Počnimo od scene plesne dvorane. Tu je glazba najprobavljivija.
Te scene više nema. -Scene nema, ali glazba je ostala.
Ovo je pisano za plesnu dvoranu.
Svatko tko se razumije u glazbu zamislit će dvoranu za ples.
Čak i Ljermontov. Čak i vi.
Kad vas partner podigne u zrak, moja glazba će vas transformirati.
U što?
U cvijet koji se njiše na vjetru.
U oblak koji plovi nebom.
U bijelu pticu u letu. -Recite to Ratovu.
Njemu će se svidjeti ptice i cvijeće. -A vama neće?
Da plešete, znali biste... -Trenutak.
Samo je glazba važna!
I ovako je teško biti u zraku. Ne moram još biti ptica ili cvijet.
O čemu ćete misliti na premijeri?
O tome kako vodim rat s publikom.
Moja glazba će vam pomoći.
22. lipnja Crvene cipelice Generalna proba u 9:30
Ne planirajte večernji izlazak
Ja nisam cirkuski dirigent, a vi niste konj. -Prebrzo je. -Nije!
Ne bi bilo prebrzo da otplešete sporu frazu do kraja prije piruete.
Kad spustim štapić, stanete. Mi to znamo. Zar ne, gospodo?
Počinjete na drugoj dobi. -Nemoguće. -Vrlo je jednostavno.
Vidite ovaj štapić? -Da. -Onda ga pratite!
(Pustite me na miru.)
Sretno! -Sretno.
Vicky!
Plešite kako želite, pratit ću vas.
Sretno, Ivane.
Sretno, g. Craster. -Hvala. -Imate li tremu? -Nemam.
Hoću li ja... -Nemojte se brinuti! To je dobra glazba. -Zbilja?
Fantastična. Da sam je barem ja... Krenite!
(Potraži g. Ljubova. -Odmah!)
Griša? -Sve je propalo. Kaos, kaos, kaos.
Griša. -Boris!
Crvene cipelice. -Što? -Nema ih!
G. Rideaut, kamo su nestale crvene cipelice?
Ne gubimo vrijeme! Gdje su? -Nisi ih ti pojeo? -Nisam!
Jesam! Ja budala!
(G. Ljermontov, gđica Page je jako nervozna.)
Boris, pogledaj! Slonovi. Uništili su mi kulise.
Smiri se. -Ali vrata se ne mogu zatvoriti! -Netko će ih držati.
Tko? -Pomoćni radnik. Ionako nema posla kad počnemo.
Držite mi ta vrata.
Sretno! -Ne sjećam se kada trebam ući. -Samo mislite da se ne sjećate.
Slušajte.
Znam sad kad sam čula glazbu.
Sve vrijeme ćete slušati glazbu i sve će biti u redu.
Samo je glazba važna i ništa više.
Da sumnjam u vas, ja bih bio nervozan. Jesam li? -Niste.
Ne plešete pred publikom, nego preda mnom, Ljubovom, Ratovom.
Pred nama ste puno puta plesali.
Od početka sam vjerovao u vas. Sada vjeruju svi.
Želim da plešete onako kako sam vas jednom vidio.
U kazalištu Mercury?
Da, jednog kišnog subotnjeg popodneva u Londonu.
40 sekundi. -Dolazim.
Sretno.
Vi ste čarobnjak. Sve ovo za tri tjedna, a počeli ste od ništice.
Ni najbolji čarobnjak ne može izvući zeca ako već nije u šeširu.
Šteta što je samo 300 mjesta. Mogli smo ispuniti i Albert Hall!
Da, ali sutra će o ovome pričati cijeli svijet.
Bravo, mladiću.
(Zavjesa!)
(Kako ste?) Da vam nije štogod naraslo? Ego, recimo.
Onaj pljesak, čestitke, ruže... Sve to ništa ne znači.
Ali kad vam ja, koji sam gledao kako plešu Pavlova i Karsavina...
Kad ja kažem da nije bilo loše... Ne dobro, nego nije bilo loše...
Onda to nešto znači.
Reći ću vam istinu. Bilo je dobro.
Hvala, g. Ljubov. -Griša. -A ja sam Vicky. -Drago mi je.
Ruka ravno.
Boris Ljermontov te čeka. Zašto baš sad kad vježbamo?
Tišina!
Stiže još brzojava. -Tko je? A vi ste.
G. Ljermontov... (-Trenutak.)
Ne, hvala što ste nazvali. Nimalo ne smetate.
Za čestitke uvijek imam vremena.
(Molim vas, pustite me. Zar ne vidite da telefoniram?)
Slažem se. (Glazba je otkriće.) Vrlo lijepa glazba.
(Zanima me ime kompozitora. -To je on. Gospodin Craster.)
Da, imam ugovor s njim. Počinje raditi na novom baletu.
Odmah. Vedar i šarmantan.
(Lijepa mlinarica.) Libreto Marcel Lucien.
Da, to je prekrasna uloga za nju.
(Doviđenja, Ljermontov. -Doviđenja, ljepotice.)
Ne, tek sljedeće sezone.
(Hvala lijepa!)
Hvala što ste me nazvali.
Ne primam više pozive i čestitke.
(Doviđenja i ne zaboravite što sam vam rekao.)
Gdje su pariške novine?
(Pustite me, lijepo vas molim.)
G. Craster, ponosim se vama. -Htio bih... -Drugi put, molim vas.
Možete li čitati francuski? -Da. -Pročitajte pa ćemo razgovarati.
(Gospođica Page.) -Uđite. Sjednite.
Želim razgovarati o vašoj budućnosti.
Kad smo se prvi put sreli kod gđe Neston,
pitali ste me nešto i glupo sam odgovorio.
Pitali ste želim li ja živjeti i ja sam rekao da želim.
Ja zapravo želim puno više. Želim stvarati.
Želim stvoriti nešto veliko od nečega malog.
Želim od vas stvoriti veliku balerinu.
Prije toga moram ja vas pitati. Što želite od života?
Živjeti? -Plesati.
Imamo još dva mjeseca kazališne sezone u Monte Carlu.
Nije puno, ali dovoljno.
Zatim idemo na turneju. Rim, Beč, Kopenhagen, Stockholm.
U Ameriku. Iduće godine u London. Plesat ćete sve velike uloge.
Kopeliju, Labuđe jezero, Giselle.
Trnoružicu, Les Sylphides, La Boutique. Sve ćete plesati!
Vi ćete plesati, a svijet će vas gledati. Plesat ćete...
Ni riječi. Ja ću govoriti.
Vi ćete plesati.
(Kakva sezona! Nevjerojatno! I sve s Victorijom Page.)
(Victoria Page je prvorazredna zvijezda, Ljermontov.)
Laku noć, Boris. -'Noć, Griša. -Nije bila loša. -Dobra je.
Nije bila loša? Ona je svjetlo, lučonoša, korifej!
Još plešeš?
Laku noć, Boris. -'Noć, Sergej. -Vicki je bila divna u Mlinarici.
Mala dresdenska pastirica.
Preuredit ćemo kazalište. -Zašto? -Premalo je.
Laku noć, Ljermontov. -'Noć, Livy.
Ima nevjerojatan osjećaj za ritam. -I neka bude tako.
Laku noć, Boris. -Laku noć, Griša.
Laku noć, Boris. -Laku noć, Sergej.
Laku noć, g. Ljermontov. -Laku noć, Vicky.
Laku noć, Boris. -Laku noć, Sergej.
Hvala, g. Boudin. To je sve.
Laku noć, Boris. -Laku noć, Griša.
Boudin! (-Da?) -Koji je restoran na rivijeri najbolji?
La Réserve.
Laku noć, Ljermontov. -Laku noć, Livy.
Rezervirajte mi stol.
Za dvoje? -Da.
(Ne, otišla je prije pet minuta.)
Juliane! Nisam Ljermontovu rekla laku noć.
G. Dimitrij? Ne, gđice Page nema.
G. Ratov? Nema ni njega.
G. Ljubov? Soba 317. Nema ga.
(Pa znaš da su svi otišli u Villefranche.)
Upravo sam čuo da su svi na večeri u Villefrancheu.
G. Ljubovu je rođendan.
(Društvo! Stiže torta!)
(Uz najljepše želje kockarnice u Monte Carlu. -Krasno. Dirnut sam.)
(Pogledajte kako je lijepa.)
Pa to je Boris Ljermontov!
Dobra večer! Smijem li se i ja pridružiti rođendanskoj zabavi?
(Kakvo zadovoljstvo!) Kakva sreća!
Stolica za Borisa Ljermontova.
Dvije stolice za Borisa Ljermontova! Prijestolje!
Uzmite moju. -Ne, moju. -Sjednite, vama je rođendan.
Dugo nisam večerao s cijelom svojom obitelji.
Čini mi se da naša slavna gđica Page večeras nije s nama.
Ne vidite li da nedostaje još jedan član obitelji?
Ne vidim. -Naravno, imate drugog posla. Popijte štogod!
(Griša, uzdravlje!)
Znam da imate posla, ali nemojte reći da ništa niste primijetili.
Ne pretjeruj. Boris, dogodila se ljubav. -Velika ljubav!
Romeo Craster! -I Julija Page.
A kad je počela ta velika ljubav? -S Crvenim cipelicama.
Krasno. A gdje su večeras?
Zar je to važno? Mladi su, zajedno su i vole se.
Dragi. Zaključila sam da ipak vjerujem u sudbinu.
Da? Jako mi je drago.
(Kočijašu!)
Probudit ćeš ga. -Zanima me gdje smo.
(Kočijašu!)
Kad ostarim, želim da me lijepa djevojka upita:
G. Craster, gdje ste u svojem dugom životu bili najsretniji?
Reći ću: Ne znam kako se točno zvalo to mjesto.
Bilo je negdje na Mediteranu.
Bio sam s Victorijom Page.
Molim? reći će ona. S poznatom balerinom?
Kimnut ću glavom. Da, s njom.
Bila je vrlo mlada i nije još bila razmažena.
I bili smo jako zaljubljeni.
Jeste li vidjeli? Nasmijala se Crasteru.
Ne vjerujem. -Želite reći da moram po naočale?
Pogledajte kako pleše! -Sa zadovoljstvom.
Kao debitantica na dobrotvornoj priredbi!
Da. Da!
Da, u četvrtak.
Dobra večer. Glazba nije gotova, ali vidim da ste je pogledali.
Jesam. Pogledao sam je.
Međutim, ne želim razgovarati o vašoj glazbi.
Odmah ću vas pitati. Kakva je to priča s vama i gđicom Page?
A tako. Može li Dimitrij... -Izađi.
Dakle, g. Craster?
Da, zaljubljeni smo. -Shvaćam.
Jeste li gledali gđicu Page u Labuđem jezeru? -Dirigirao sam.
Jeste li uživali? -Nešto tako lijepo nisam u životu vidio.
Bilo je nemoguće! Znate zašto?
Ni glavom ni srcem nije u plesu. Sanjarila je.
To svojem ansamblu ne dopuštam.
Ona želi biti velika balerina. Možda vam je to rekla. -Da.
Ona još nije velika balerina.
I neće biti ako skrene s tog puta zbog idiotskog udvaranja.
Niste shvatili. Mi se zaista volimo.
Uz to, g. Craster...
Našao sam vremena i pogledao vašu glazbu.
Isto tako je nemoguća.
To nije istina. Dobra je.
Djetinjasta, vulgarna i posve beznačajna.
Onda ću je uzeti!
Naravno, uzet će je mnogi izvrsni baletni ansambli.
Balet nije vrhunac moje ambicije.
Neki među nama smatraju ga drugorazrednim glazbenim izrazom.
(Da, g. Ljermontov?) -G. Craster odlazi iz ansambla.
Isplatite mu plaću za dva tjedna i uzmite račun.
(Usmjeri reflektor na mene! Prati mene.)
Baš sam vas htio doći pozdraviti. Nešto se dogodilo? -Ne, nije.
Nemojte raditi na novom baletu. Odlučio sam ga odbaciti.
Odbaciti? Kako? Imam već pola koreografije.
Julian je jako nadaren. Nikad nismo imali takvu glazbu.
Julian Craster odlazi i ne želim o tome razgovarati.
Ja želim! Mislite da ne znam prepoznati sjajnu glazbu?
Nisam li radio danju i noću i sad čujem kako samo gubim vrijeme?
Znate što? Dosta mi je ove fantastične umobolnice!
Dosta mi je. Dajem otkaz!
Donijeli ste vrlo važnu odluku.
Zdravo! Nije li ljubav nešto divno?
(Dobra večer.)
Zdravo.
Što je rekao? -Ne želi da odeš, Griša. I žao mu je.
Onda ću razmisliti. -A Julian?
Takvog ga još nisam vidio.
Samo govori kako nema zahvalnosti i odanosti.
Kaže da osobne veze... -Taj dio mi je poznat.
Draga djeco, jako mi je žao.
Do jutra će se predomisliti.
Putuje u Pariz vlakom u 8:15.
Slavna gđica Page me došla ispratiti? -Želim razgovarati.
Zašto ste u zavadi s Julianom? -Imamo još samo tri minute.
Ako smijem reći, to se vas ne tiče.
Ali kad ste već došli...
G. Craster mi remeti planove. A ja to ne dopuštam.
Mislila sam da će mi ples biti sve u životu.
I opet ćete tako misliti. -Ako ode Julian, i ja ću otići.
Što namjeravate? -Plesati negdje drugdje.
To neće biti teško. Kod mene ste postali ime.
Ako vas oslobodim ugovora.
Čak i da to učinim, hoće li to biti isto?
Nisam to ni očekivala.
Mogao bih od vas stvoriti jednu od najvećih balerina u povijesti.
Vjerujete li mi? -Vjerujem.
I to vam ništa ne znači?
Znate što mi znači.
Vlak kreće!
Zbogom, g. Ljermontov.
Gđica Page izlazi.
Juliane!
Idem s tobom!
Victoria Page i Julian Craster su se jučer vjenčali u Londonu. Dimitrij
Budalo.
Budalo!
Uđite! Kasnite. Nadam se da nije bilo previše posla.
Gotovo je. Donio sam tekst zabrane.
Nemojte mi reći da ste se opet predomislili.
Ne želim je spriječavati. Neka pleše gdje i kada želi.
Osim u Crvenim cipelicama. -A mladić? -On je drugo.
Sve što je skladao dok je bio u ugovornom odnosu pripada meni.
Crvene cipelice i dosadašnji rad na Lijepoj mlinarici.
Ostala glazba me ne zanima.
Ako Crvene cipelice ostanu na repertoaru, plaćate mu tantijeme.
Crvene cipelice više nisu na repertoaru.
Čujem da je Patrick Trevelyan u Parizu.
Da, sinoć sam s njima večerao.
I Boronskaja je s njim? -Da.
Mogu li pomoći? -Brak je uspješan? -Patrick tako misli.
Da vam dogovorim sastanak s Irinom?
Ništa ne dogovarajte. Neka bude slučajan.
Boris!
Laku noć, Boris. -Laku noć, Irina.
Dobra sezona? -S Baletom Ljermontov uvijek je dobra.
Laku noć, Boris. -'Noć, Sergej. Možete li ući i pričekati? -Naravno.
Laku noć, Boris. -Griša, uđite i pričekajte.
Sastanak.
Pisma.
Meni nitko ne piše. -Nije istina. Ovo je za tebe.
Od Vicky. -Kako je ona? -Pročitaj pa ćeš znati.
Ovo pismo je od Juliana.
Piše o novoj operi. Opisao je cijelu strukturu.
Taj mladić je vrlo nadaren.
Kaže da mu je ona nadahnuće.
Čudo.
Hvala, to je sve. -Laku noć.
Svi ste dobili pisma.
Od mladih buntovnika. -Dezertera. Nadam se da su sretni.
Čitajte. -Pročitajte i ovo. Požalit ćete što ste ga otpustili. -Sumnjam.
Jacques mi je poslao glazbu za Lijepu mlinaricu.
Sviđa mi se i želim da je čujete. To će biti londonska premijera.
S Irinom? -Razgovarat ćemo. Lagan lik, vedar i vatren.
Pogledajte bez predrasuda, molim.
Nadam se da to katkad kažete i sebi. -Svaki dan.
Laku noć. -Laku noć.
Mislim da ipak želim pročitati ta pisma.
Moje pismo je namijenjeno meni. Vidimo se, Boris. -Laku noć.
Nisam mu ga mogao dati. Nazvala ga je čudovištem.
Nadarenim i okrutnim čudovištem. -Trebao si mu tako i reći.
Oprostite što kasnim.
Sreo sam gđu Neston.
Danas je stigla i ostaje nekoliko tjedana.
Sljedeći tjedan dolazi i gđica Page na kratak odmor.
Viđamo se samo na željezničkim postajama.
Što vi radite u Cannesu? -Čekam vas. Izvolite sjesti.
Znate da uvijek tražim dobre plesače.
Nedostajali ste nam i nadali smo se da i mi nedostajemo vama.
Nedostajali ste mi. -Dovoljna je jedna riječ.
Kako su svi? -I ja? -I vi. -Nikad bolje.
Kako je Griša? -Svađa se s Boronskajom. -A ona? -S Grišom.
Kako je Sergej? -Sve mlađi. -A vi? -Sve stariji.
A vi? Jeste li sretni? -Jako. -Kao balerina?
Nisam puno plesala. -Znam. Znam za svaki vaš nastup.
Ali niste prestali raditi. -Nisam. -I niste prestali vježbati. -Nisam.
Zašto on nije s vama? -Ima probe svoje opere u Covent Gardenu.
Bi li se toga odrekao da ga zamolite? -Ne znam. -Znate.
Ne bih to tražila. -Zašto on to traži od vas? Zna li uopće što time traži?
Već tjednima pripremamo novi balet.
Tako lijepe kostime i scenografiju nismo imali.
Griša je pun poleta, a znate što to znači.
Nitko drugi nije plesao u Crvenim cipelicama i neće.
Obujte crvene cipelice i plešite opet s nama.
Slušate Treći program BBC-ja.
Javljam se iz londonske opere Covent Garden.
S premijere Amora i Psihe mladog skladatelja Juliana Crastera.
Dosad je bio poznat samo po baletu Crvene cipelice.
To je velik prošlogodišnji uspjeh Baleta Ljermontov u Monte Carlu.
No u ovoj zemlji balet još nije izvođen.
Nešto nije u redu. Čekamo obavijest.
Nažalost, g. Julian Craster je trebao dirigirati svojom operom,
ali je naglo obolio.
Umjesto njega orkestrom će ravnati Sir Hartley Mingies.
Stigao je Sir Hartley Mingies.
Imena plesača reći ću vam u pauzi.
(Ostalo je manje od 15 minuta.)
Cijelim putem se pitam hoću li te ovdje naći.
I našao sam te. -Otišao si s premijere? -Da. -Juliane!
Zašto ti nisi otišla?
Sve će biti dobro, ljubavi.
U 20 sati kreće vlak u Pariz, otići ćemo zajedno.
Požuri se i presvuci. -Ali ja večeras nastupam. -Ostavi ih.
Dobra večer. Ne biste li večeras trebali biti u Covent Gardenu?
(Manje od 10 minuta. -Znam.)
Pustite me na miru! Juliane, pričekaj kraj predstave.
Tad će biti prekasno. -I sad je prekasno.
Recite mu zašto ste ga ostavili. -Nisam! -Jeste.
Nitko ne može imati dva života. Balet je vaš život.
Možeš plesati bilo gdje na svijetu. -Vi biste se zadovoljili lošijim?
Možda niste veliki umjetnik i nećete to biti.
Mislite da ona uz vas može biti velika umjetnica? Nikad!
Zašto sam dan za danom čekao priliku da je vratim?
Ljubomorni ste na nju! -Jesam, ali na način koji vi ne razumijete.
(Manje od pet minuta. -Da čekamo sa zavjesom? -Da!)
Vicky? -Volim samo tebe.
Ali ovo voliš još više.
Ne znam. Ne znam!
Ako odete s njim, nikad vas neću primiti natrag.
Uništit ćeš našu ljubav? -Pubertetske gluposti.
Idite s njim! Budite vjerna kućanica s čoporom djece!
I zauvijek prestanite plesati!
Vicky, pogledaj me.
Zbogom, draga.
Juliane!
(G. Ljermontov, možemo li početi s uvertirom? -Počnite.)
Vicky... Mala Vicky...
Svi čekaju vas.
Ova tuga će proći. Život nije važan.
Odsad ćete plesati kao što nitko nikad nije plesao.
(Gospođice Page! Kamo idete?)
Ne!
Dame i gospodo!
Žao mi je što vam moram reći
da gospođica Page
večeras neće moći plesati.
Ni večeras ni ikad više.
Ipak smo odlučili
izvesti Crvene cipelice.
Upravo je ovaj balet
proslavio njezino ime
i ona je proslavila ovaj balet.
Izvest ćemo ga
zato što vjerujemo
da bi ona to željela.
(Nema nade.)
Juliane? -Molim, draga. -Izuj mi crvene cipelice.
Obrada: Chordy
Preuzeto sa www.titlovi.com