Проклета деца.
Како си само обзиран постао, Црворепе.
Како се сећам, некад си звао најближи олук домом.
Можда ти је старање о мени постало заморно?
О, не, не, Господару Волдеморт. Само сам мислио...
Можда да то урадимо без дечака. -Не! Дечак је све.
Не може се урадити без њега. И биће урађено, баш како сам рекао.
Нећу вас разочарати, Господару. -Добро. Прво окупи наше другове.
Пошаљи им знак.
Нагини каже да стари Нормалски чувар стоји пред вратима.
Помакни се Црворепе, да могу поздрвити нашег госта како треба.
"Авада Кедавра"!
Хари. Хари!
Јеси ли добро? -Хермиона. Ружан сан.
Кад си ти стигла? -Управо сад. А ти? -Синоћ.
Буди се! Буди се, Роналде! -Проклетство. -Обуци се.
И немој опет заспати. Хајде. Твоја мама каже да је доручак спреман!
Где заправо идемо? -Не знам.
Тата. Где идемо? -Немам појма. Наставите!
Артуре! Било је и време синко.
Извини, Ејмосе. Неки од нас су мало поспани.
Ово је Ејмос Дигори, децо. Ради са мном у Министарству.
А овај високи младић мора да је Седрик? -Да, господине. Овим путем.
Мерлинове ми браде! Ти мора да си Хари Потер. -Да, господине.
Велико ми је задовољство. -И мени је драго, господине.
Да, тамо је.
Хоћемо ли? -Да. -Не желимо закаснити.
Хајдемо. Скоро смо тамо. Заузмите добар положај.
Зашто сви стоје око те старе чизме?
То није само нека стара чизма. -То је Путокључ.
Време за полазак! -Шта је Путокључ?
Спремни! На три. Један, два... -Хари! - ...Три!
Пуштајте децо! -Шта? -Пуштајте!
Кладим се да ти је то прочистило синусе!
Тотални хаос, као и обично. -Хвала!
Види ти то! -Децо, добродошли на Светско првенство у Квидичу!
Држите се на окупу! Пратите, девојке!
Гледај! -Хајдемо! Пратите девојке!
Ту се растајемо, друже стари. -Видимо се на утакмици. -Видимо се.
Седрик! -Сед, идемо! -Видимо се касније!
Доме слатки доме!
Шта?
Одлично, одлично.
Девојке, изаберите лежај и распакујте се.
Рон, ван из кухиње, сви смо гладни! -Излази из кухиње! -Ноге са стола!
"Ноге са стола"!
Обожавам магију!
Тата, колико смо високо?
Па рецимо овако, ако буде кише, први ћете сазнати.
Отац и ја смо у министровој ложи,
на позив самог Корнелиуса Фаџа. -Не хвали се Дреко!
Нема потребе пред овим људима.
Науживај се. Док још можеш!
Хајдемо горе. Заузмите места. Рекох да су места вредна чекања.
Идемо!
То су Ирци! Ено га Трој! -И Молет! -И Моран!
Ирска! Ирска! Ирска!
Стижу Бугари! -Да!
Ко је то? -Секо, то је најбољи Трагач на свету.
Крум! Крум! Крум!
Крум! -Да!
Добро вече! Као Министру Магије
пружа ми велико задовољство
да пожелим добродошлицу свакоме од вас
на финале 422. Светског Првенства у Квидичу!
Нека утакмица почне!
Крум! Крум! Крум!
Нико није као Крум. -Крум? -Неми Крум?
Он је као птица, због начина како јаше ветар.
Он је више од атлете. Он је уметник.
Мислим да си се заљубио! -Ућути. -"Викторе, волим те! -Викторе, да"...
"Кад нисмо скупа моје срце куца само за тебе"...
Чини се да Ирци славе. -Станите!
Нису Ирци. Морамо отићи одавде. Одмах!
Враћајте се сви до Путокључа, и држите се заједно.
Фреде, Џорџе! Џини је ваша одговорност. Идите!
Хари!
Хари! Хари!
"Морсмордре"!
Хари!
Где си? -Хари!
Тражимо те већ дуго!
Мислио сам да смо те изгубили друже. -Шта је то?
"Ступефy"! -Станите! То је мој син!
Роне, Хари, Хермиона, јесте ли добро? -Вратили смо се по Харија.
Ко од вас је то призвао? -Чучањ, не можеш... -Не лажите!
Ухваћени сте на месту злочина. -Злочина? -Барти! Они су само деца.
Каквог злочина? -То је Мрачни знак, Његов знак. -Волдемортов?
Они људи ноћас у маскама, и они су његови, зар не?
Његови следбеници? -Да. -Смртождери.
За мном. -Био је ту неки човек. Малопре. Тамо!
Сви овим путем! Човек? Ко?
Не знам.
Нисам му видео лице.
Нешто са колица?
Нешто с колица, драги моји? -Кутију Друболса и Слатки Штапић.
Кад боље размислим, само Дрообле'с.
У реду је, ја ћу узети. -Само Друболс. Хвала вам.
Две Паштетице од бундеве, молим.
Хвала вам. -Нешто слатко за тебе душо?
Не, нисам гладан. Хвала вам.
"Нешто с колица"? -Ово је ужасно!
Како министарство не зна ко је то призвао? Зар није било осигурања...
Много, каже тата.
То је оно што их брине. Десило им се пред носевима.
Опет те боли, зар не? Ожиљак. -Добро сам.
Знаш да би Сиријус волео чути за оно...
што си видео на Купу и за сан.
СИРИЈУС БЛЕК!
Хедвиг. Ето га...
Рашчистите писту!
Ово је нешто што се не виђа сваки дан.
Сад кад смо сви смештени и сортирани, хтео бих нешто објавити.
Овај замак неће бити само ваш дом ове године,
биће дом и веома посебним гостима.
Видите, Хогвортс је изабран...
Да, шта је било? Шта је било?
Реци им да чекају. Реци да чекају.
Хогвортс је изабран да угости легендарни догађај:
Трочаробњачки Турнир. За оне који не знају... -Изврсно.
Трочаробњачки Турнир окупља три школе
за низ магичних такмичења.
Из сваке школе, један се ученик бира за такмичење. Да будем јасан,
ако си изабран, остајеш сам. И верујте кад кажем,
ова такмичења нису за оне плашљиве.
Али више о томе касније. Сада, придружите ми се у добродошлици
дивних дама из Боубатонс Академије Магије
и њихове директорице, Мадам Максим.
Проклетство.
То је велика жена!
А сад наши пријатељи са севера.
Молим вас поздравите поносне синове Драмстренга,
и њиховог великог учитеља, лгора Каркарофа.
То је Крум! -То је он! Виктор Крум!
Албусе. -Игоре.
Професоре Дамбли-доре, моји коњи су превалили дуг пут.
Требаће се побринути за њих. -Не брините, Мадам Максим.
Наш ловочувар, Хагрид, је више него способан за то.
Али знате, монсењер Хагриде, пију само чисти виски.
Идиоте један!
Молим за вашу пажњу!
Волео бих рећи нешто.
Вечна слава! То чека ученика који победи на Трочаробњачком Турниру.
Али да би то успео, тај ученик мора преживети три задатка.
Три веома опасна задатка. -"Опако"!
Из тога разлога, Министарство је поставило ново правило.
Да би објаснио све то,
ту је вођа Међународне Магичарске Кооперације,
г. Бартемус Чучањ.
Проклетство. То је Лудооки Ћудљивко.
Аластор Ћудљивко? Аурор? -Аурор?
Ловац Мрачних чаробњака. Пола Аскабана је попуњено због њега.
Мора да је луд ко шеширџија ових дана.
Мој стари друже, хвала што си дошао. -Глупи плафон. -Хвала.
Шта мислиш, шта пије?
Не знам, али сумњам да је сок од бундеве.
Након разматрања,
Министарство је решило да, због своје личне сигурности,
ни једном ученику испод 17 година,
неће бити дозвољено да се пријави за Трочаробњачки Турнир.
Ова одлука је коначна. -То је глупост!
То је глупост! Не знате шта чините!
ТИШИНА! -Нису баш пресрећни због тога...
Ватрени Пехар. Свако ко жели да се пријави на турнир,
треба само написати своје име на комад папира
и бацити га у пламен пре овога сата у четвртак увече.
Не радите то олако. Ако сте одабрани, нема повратка.
Од овога тренутка, Трочаробњачки Турнир је почео.
Аластор Ћудљивко.
Бивши аурор,
смутљивац у Министарству, и ваш нови учитељ Одбране од мрачних вештина.
Ту сам јер ме Дамблдор замолио. Расправа завршена!
Има ли питања?
Што се тиче Мрачних вештина,
ја верујем у практичан приступ.
Али прво, ко ми може рећи колико неопростивих клетви постоји?
Три, господине! -А тако су назване због чега?
Јер су неопростиве. Употребом било које од њих...
Зарадићете неповратну карту за Аскабан. Тачно!
Министарство каже да сте премлади да видите шта чине ове клетве.
Ја кажем обрнуто! Морате знати против чега се борите!
Морате бити спремни. Морате наћи друго место за остављање жваке
а не испод вашег стола, г. Финиген!
Нема шансе! Старкеља види иза леђа.
И чује све у учионици!
Коју ћемо клетву прву видети? Весли! -Да?
Устани!
Реци нам клетву. -Тата ми је споменуо једну.
"лмпериус" клетва. -Твој отац би требао знати све о томе.
Задала је Министарству доста муке пре пар година.
Можда ће вам ово показати зашто.
Здраво!
Слатка лепотица.
"Енгоргио". "Империо"!
Не брини. Потпуно је безопасна.
Ако угризе... смртоносна је!
Чему се ти смијеш?
Склањај се!
Талентована, зар не? На шта да је натерам идуће? Да скочи кроз прозор?
Да се удави?
Много вештица и чаробњака је тврдило,
да су испуњавали захтеве Знате-Ви-Кога
само под утицајем "лмпериус" клетве. Али ево проблема:
Како да распознамо лажове?
Друга, друга. Устани. Лонгботом, зар не?
Устани.
Професорица Спраут каже да си надарен за хербологију.
Постоји... "Цруциатус" клетва. Тачно, тачно. Дођи!
Посебно гадна.
Клетва мучења.
"Цруцио"!
Престаните! Зар не видите да га узнемирава? Престаните!
Можда бисте ви могли рећи задњу Неопростиву клетву, г. Грејнџер.
Не? "Авада Кедавра"!
Смртоносна клетва. Познато је да ју је преживела само једна особа
и он седи у овој просторији.
Генијалан је, зар не?
Потпуно поремећен, наравно, и застрашујуће је бити с њим у истој
просторији, али стварно је био тамо... Гледао је зло у очи!
С разлогом су ове клетве неопростиве.
Изводити их у учионици. Јесте ли видели Невилову фацу?
Невиле? -Синко? Јеси ли добро?
Хајде. Попићемо шољу чаја. Желим ти показати нешто.
Закаснићемо!
Хајде, Седрик. Убаци га!
Вечна слава. Било би сјајно, зар не?
За три године, кад будемо довољно стари да будемо изабрани.
Да, радије ти него ја. -ДА!
Хвала вам. Друштво, успели смо. -Завршили смо га јутрос.
Неће успети.
А, да? -А зашто то, Грејнџерова? -Видите ово? То је Добна граница.
Сам Дамблдор ју је нацртао. -Па?
Геније попут Дамблдора никако не може бити преварен
бедастом, глупом смицалицом попут Напитка за старење.
Али баш због тога је генијално. Јер је тако бедасто глупо.
Спреман, Фреде? -Спреман, Џорџе. -Наискап. -Наискап.
Да! -Да!
Да! -Спреман?
ТО!
Ти си рекао! -Ти си рекао!!
Желиш се тући?! -Ишчупаћу ти уши!
Сад ме засмејаваш. -Ево ти! Хајде! -ТУЧА! ТУЧА!
Стари смо? -Али ти изгледаш старије!
Седите молим!
А сад тренутак који сте сви чекали. Избор такмичара.
Такмичар Дармстренга, Виктор Крум.
Такмичарка Боубатонса, Флер Делакор.
Такмичар Хогвортса, Седрик Дигори!
Одлично! Сад имамо наша три такмичара.
Али на крају, само један ће ући у историју.
Само један ће подићи овај пехар првака, ову посуду победе.
Трочаробњачки Пехар!
Хари Потер.
Хари Потер?
Не. -Хари Потер! -Хајде Хари!
За име Божије.
Он је варалица! -Нема још 17!
То није у реду, кажем вам.
Теби је све теорија завере! -Тишина! Не могу размишљати!
Све је теорија завере! -Протествујем. -Хари. -Протествујем!
Јеси ли ставио своје име у Ватрени Пехар?
Не. -Питао си некога од старијих ученика да то уради за тебе? -Не!
Сигуран си? -Да, господине.
Наравно да лаже! -Ђавола лаже!
Ватрени Пехар је веома моћан магични објекат.
Једино веома моћне "Збуњујуће" чини би га могле обманути.
Магија далеко изнад способности ученика 4-те године.
Чини се да си подоста о овоме размишљао.
Некад је био мој посао да размишљам као мрачни чаробњаци,
можда се сећаш. -Ово не помаже, Аласторе.
Остављам ово теби, Барти.
Правила су јасна.
Ватрени Пехар ствара везујући магични уговор.
Г. Потер нема избора.
Он је од ноћас,
Трочаробњачки такмичар.
Ово не се не може наставити. Прво Мрачни знак, сад ово?
Шта предлажеш, Минерва?
Окончај то. Немој дозволити да се Потер такмичи.
Чула си Бартија. Правила су јасна. -Дођавола и Барти и његова правила.
А одкад ти то угађаш Министарству?
И ја такође сумњам да је ово чиста случајност.
Ако ћемо стварно открити значење ових догађаја,
можда бисмо требали, на неко време,
пустити их да се одвијају. -Шта? Не радити ништа? Ставити га као мамац?
Потер је дечак, не парче меса!
Слажем се, са Северусом. Аласторе, држи на оку Харија.
Могу то. -Не дај му до знања.
Мора да је ионако забринут, знајући шта га чека.
С друге стране, сви смо.
Како си то урадио?
Нема везе. Није важно. Мада могао си рећи најбољем пријатељу.
Рећи ти шта? -Знаш ти добро шта!
Нисам тражио да се ово догоди. У реду?
Понашаш се глупо. -Да, то сам ја.
Рон Весли, Хари Потеров глупи пријатељ.
Нисам ставио своје име у Пехар. Не желим вечну славу. Само желим бити...
Не знам шта се догодило ноћас, нити зашто. Само се догодило.
У реду?
Фурај.
Какав каризматичан квартет.
Здраво! Ја сам Рита Скитер.
Пишем за Дневни Пророк.
Али знали сте то већ. Ви сте ти које не знамо.
Ви сте сочне вести. Какви несташлуци вребају испод тих румених образа?
Какве мистерије крије маска мишића? Крије ли се храброст под тим локнама?
Укратко, шта такмичара чини посебним?
"Ја, ја и ја" желимо знати. Да не спомињем моје верне читатеље.
Ко је расположен за причу?
Да кренемо са најмлађим? Дивота!
Удобно? -То је спремиште за метле -Требао би се осећати као код куће.
Не смета ти Брзоцитатно перо? -Не. -Реци ми Хари...
Ево те овде, обични дечак од 12... -14 ми је.
Спреман да се такмичи против три ученика,
не само емотивно зрелијих од тебе,
већ који су усавршили чаролије које ти не би могао покушати
ни у најлуђим сновима. Забринут?
Не знам, нисам баш о томе размишљао. -Само игнориши перо.
С друге стране, ти ниси обични дечак од 12?
Четрнаест! -Твоја прича је легендарна.
Мислиш ли да је то била траума из прошлости што те учинила
тако жељним да се пријавиш на тако опасан турнир? -Нисам се пријавио.
Наравно да ниси!
Сви воле бунтовнике, Хари.
Избриши то задње.
Спомињући твоје родитеље, да су живи, шта мислиш како би се осећали?
Поносно или забринуто, што твоје понашање показује
у најбољем случају, патолошку потребу за пажњом,
у најгорем, психотичну жељу за смрћу?
Моје очи нису "цаклиле због духова из моје прошлости."
"Хари, нисам могао ризиковати шаљући Хедвигу."
Од Светског Купа, Министарство је пресретало све више и више сова
а њу је прелако препознати. Морамо причати, лицем у лице."и>
Нађимо се у боравку Грифиндора ове суботње ноћи у 1:00х.
И постарај се да будеш сам. Сиријус."
П. С: "Птица гризе."
Сиријусе?
"Хари Потер, 12 година, сумњиви учесник Трочаробњачког турнира.
Очи су му сузиле за духовима прошлости, и гушећи се у сузама...
Сиријусе. Како? -Немам пуно времена, па ћу одмах прећи на ствар.
Јеси ли или ниси ставио име у Ватрени Пехар? -Не! -Морао сам питати.
Причај ми сад о свом сну. Споменуо си Црворепа и Волдеморта.
Али ко је био трећи човек у соби? -Не знам. -Ниси чуо име?
Не. Волдеморт му је задавао неки задатак. Нешто важно.
И шта је то било?
Хтео је... Мене.
Не знам зашто. Хтео је искористити тог човека да дође до мене.
Али, то је био само сан, зар не? -Да, само сан.
Смртождери на Светском Купу, твоје име излази из тог пехара,
ово нису само случајности, Хогвортс није сигуран више.
Шта хоћеш рећи? -Говорим да су ђаволи унутар зидина. Игор Каркароф?
Он је био Смртождер. И нико, нико не престаје бити Смртождер.
Онда је ту Барти Чучањ каменог срца. Послао је сопственог сина у Аскабан.
Мислиш да је неко од њих ставио моје име у пехар?
Немам појма ко је ставио твоје име у пехар,
али ко год да био, није ти пријатељ. Људи умиру на овоме турниру.
Нисам спреман за ово. -Немаш избора.
Неко долази. -Држи пријатеље близу!
С ким си причао? -Ко каже да сам причао с неким. -Чуо сам гласове.
Можда умишљаш. Не би било први пут.
Вероватно си вежбао за свој идући интервју.
Невероватно!
Невероватно! -Невиле. Опет то радиш. -Баш, извини.
"Магично водено биље Висијских језера"?
Ћудљивко ми ју је дао. Онда кад смо пили чај.
Већ је довољно људи уплетено.
Зашто не одеш и сам причаш с њим?
Ово је твој проблем, не мој. Шта оно желиш да кажем? -Иди.
Роналд је желео да ти кажем, да му је Шејмус рекао...
да је Дину рекла Парвати, да те Хагрид тражи.
Је л' тако? Па, ти... Шта?
Јеси ли сигуран да желиш ово. -Уради то.
Дину је рекла Парвати да...
Молим те не тражи да ти понављам. Хагрид те тражи.
Можеш рећи Роналду... -Нисам сова!
Јеси ли понео очев огртач, како сам ти рекао?
Да, понео сам га. Хагриде, где идемо? -Видећеш убрзо.
Обрати пажњу, ово је важно.
Шта је с тим цветом? Јеси ли се ти то очешљао?
Заправо, јесам. Могао би и ти покушати исто понекад.
Хагриде?
Огртач! Стави огртач!
Добра вече, Оламп. -Хагриде.
Мислила сам да можда нећеш доћи. Мислила сам, можда,
си ме заборавио. -Не могу те заборавити.
Шта си ми хтео показати?
Кад смо причали раније, звучао си тако узбуђено.
Биће ти драго што си дошла. Веруј ми.
Можемо ли прићи ближе?
Змајеви? То је први задатак? Шалиш се. -Ма хајде, Хари.
Ово су баш несхваћена створења.
Мада, морам признати, тај Бодљорепи је баш гадно поткован.
Јадни Рон се скоро онесвестио од самог погледа на њега.
Рон је био овде? -Наравно.
Његов брат Чарли је помогао да се доведу из Румуније.
Зар ти Рон није рекао?
Не, није. Није ми ништа рекао.
Вараш, Потеру. -Смрдиш Потеру.
Срећно, Потеру. -Потер смрди! -Седрик влада. -Хвала.
Свиђа ти се беџ? -Извини ме.
Хари. -Читај са беџа, Потеру! -Можемо ли попричати?
У реду. -Смрдиш Потеру! -Потеру смрдиш!
Змајеви. То је први задатак. Имају по једног за свакога од нас.
Јеси ли озбиљан?
А Флер и Крум, да л' они...? -Да. -Сед, пусти га. Није вредан.
Читај беџеве Потеру! -Слушај. У вези беџева.
Замолио сам их да их не носе, али... -Не брини за то.
Није баш да желим разнети ствари. Само се деси.
Мада мораш признати, ватра је баш фасцинантна.
Баш си прави безобразник! -Мислиш? -Знам то. -Још нешто?
Да. Клони ме се. -Добро.
Ено га Потер. Варалица. -Што си тако напет, Потеру?
Отац и ја смо се кладили.
Мислим да нећеш издржати ни 10 минута на турниру.
Он се не слаже. Он мисли да нећеш издржати ни 5.
Баш ме брига шта твој отац мисли, Малфоје.
Он је зао и окрутан, а ти си само патетичан.
Патетичан? -Е не, нећеш, синко!
Научићу те да не бацаш чини на некога окренутих леђа.
Ти смрдљиви, кукавички, бедни... -Професоре Ћудљивко!
Шта радите то? -Подучавам.
Је л' то...? Је л' то ученик? -Технички, то је ласица.
Стој мирно! Стој мирно!
Мој отац ће чути за ово! -Је л' то претња?
Професоре Ћудљивко! -Је л' то претња? -Професоре!
Могао бих ти испричати приче о оцу које би ти подигле косу на глави!
Аласторе! Аласторе. -Још нисмо готови!
Никад не користимо трансформацију као казну.
Сигурно ти је Дамблдоре рекао то.
Можда је споменуо. -Биће боље да то запамтиш!
Склањате се!
Ти. Пођи са мном.
Непријатељско стакло. Омогућава ми да непријатеље држим на оку.
Ако им могу видети беоњаче, онда стоје одмах иза мене.
Нећу ни покушати рећи шта је унутра. Не би ми веровао.
Шта ћеш урадити са својим змајем?
Па, мислио сам да...
Седи.
Слушај ме. Твој другар Дигори,
твојих година, могао је претворити звиждаљку у сат, да ти пева време.
Гђица Делакор? Она је принцеза колико и ја.
Гледе Крума, глава му је можда пуна пиљевине, али Каркарофу није.
Имаће стратегију. И можеш се кладити да ће ићи на Крумову јачу страну.
Хајде, Потеру. Које су твоје јаче стране?
Не знам. Могу летети. Мислим, добар сам летач. Али...
Више него добар, како сам чуо. -Али није ми дозвољена метла.
Дозвољен ти је штапић.
Опкладе! Ставите своје улоге! Узимамо улоге! Овде узимамо улоге!
Приђите, народе! Ко жели мали улог у данашњем крвопролићу?
Паметно се кладити да Крум преживи! Све опкладе? -Да, господине?
10-на-1 за Флер. Изволи. Хвала пуно. -Молим вашу пажњу!
Ово је велики дан за све нас.
Сваки од три задатка повлаче за собом поприличну опасност.
Молим вас будите на својим местима цело време.
Умањиће све ризике којима можете бити изложени. -Хари? Ти си? -Да.
Како се осећаш? Ок?
Кључ је у концентрацији. Након тога, само мораш... -Победити змаја.
Младалачка љубав. Како...
...узбудљиво.
Ако пође по злу данас, вас двоје можда доспете на насловницу.
Ти немаш шта тражити овде. Овај шатор је за такмичаре, и пријатеље.
Није важно. Имамо то што смо хтели.
Добар дан, такмичари. Окупите се у круг, молим.
Чекали сте, питали сте се, и напокон дошао је тренутак.
Тренутак који једино вас четворо можете у потпуности ценити.
Шта Ви радите овде, гђице Грејнџер?
Извините, само ћу отићи. -Барти, врећа. -Такмичари, у круг око мене.
Гђице Делакор, овамо. Г. Крум.
И Потер, г. Потере, овде. Тако је.
Гђице Делакор, ако бисте желели.
Велшки Зелени.
Г. Крум...
Кинески Ватрени.
Шведски Краткоњушки. Што оставља... -Бодљорепи.
Шта рече, дечко? -Ништа.
Мађарски Бодљорепи.
Ови представљају 4 стварна змаја,
сваком од њих је дато златно јаје да штите. Ваш циљ је једноставан:
Узети јаје. Ово морате направити, јер свако јаје садржи траг
без којега се не можете надати одласку на следећи задатак. Питања?
Добро. Срећно, такмичари.
Г. Дигори, на звук топа можете...
ДИГОРИ! ДИГОРИ!
Троје наших такмичара су се суочили са својим змајевима,
и тако ће сваки од њих наставити на следећи задатак.
А сад наш четврти и задњи такмичар.
ХАРИ! ХАРИ!
Твој штапић, Хари! Твој штапић! -"Аццио Фиреболт!"
То! -Да!
Мој Боже!
Да! -Браво, змају!
Да! Да!
Да, Хари! -Знао сам да нећеш умрети. Изгубити ногу...
Или руку. -Али комлетно све? -"НИКАДА"!
Хајде, Хари. Шта је траг?
Ко жели да отворим? -ДА!
Желите ли да отворим? -ДА!
Шта је то било, дођавола?
У реду, сви ви! Вратите се свом штрикању.
Ово ће бити довољно неугодно и без да ви слушате!
Мислим да требаш бити потпуно луд да би ставио своје име у Ватрени Пехар.
Схватио си! Требало ти је дуго.
Нисам био једини који је мислио да си то урадио.
Сви су ти то говорили иза леђа.
Генијално. Сад се осећам много боље.
Барем сам те упозорио за змајеве. -Хагрид ме упозорио за змајеве.
Не, не, ја сам. Зар се не сећаш? Рекао сам Хермиони да ти каже, да
ми је Шејмус рекао, да је Парвати рекла Дину да те Хагрид тражио.
Шејмус ми заправо није ништа рекао, то сам био ја цело време.
Мислио сам да ћемо бити добри, знаш... кад то схватиш.
Ко би то уопште могао схватити? То је сулудо.
Јесте, је л' да? Ваљда сам био мало избезумљен.
Дечки.
Здраво, Хари! -Здраво Хари!
Чо, Хари те гледа.
Погледајте ово!
Не могу веровати! Опет је то направила.
"Гђица Грејнџер, обична али амбициозна девојка,
изгледа да развија укус за познате чаробњаке.
Њен најновији плен, према изворима,
је нико други већ Бугарски бомбон, Виктор Крум.
Још нема вести о томе како Х. Потер подноси најновији емотивни ударац."
Пошиљка за вас, г. Весли. -Хвала, Најџеле.
Не сада, Најџеле. Касније!
Хајде.
Рекао сам му да ћу му набавити Харијев аутограм.
Гледајте, мама ми је послала нешто.
Мама ми је послала хаљину. -Слаже ти се с очима. Је л' има и шеширић?
Смири се, Хари.
Џини, ово мора да је за тебе. -Нећу т оносити, грозно је.
О чему ти? -Није за Џини. За тебе је.
Свечана одора. -Свечана одора? За шта?
Божићни бал...
је био традиција Трочаробњачког турнира...
од свог оснивања. На Бадње вече, ми и наши гости,
скупимо се у Великој дворани, за ноћ пристојне фриволности.
Као представници школе домаћина,
очекујем да свако од вас покаже своје најбоље кораке.
И то мислим буквално, јер,
Божићни бал је пре свега,
плес!
Тишина! Кућа Годрика Грифиндора је имала поштовање
чаробњачког света скоро десет векова.
Нећу дозволити да ви, у току једне вечери, оцрните то име
понашајући се као група брбљивих, неспособних бабуна.
Покушај то рећи 5 пута брзо... -Плесати,
је пустити телу да дише.
Унутар сваке девојчице, дрема скривени лабуд,
који чезне да искочи и полети.
Нешто се спрема искочити из Елојзе Мидген, али мислим да није лабуд.
Унутар сваког дечака, лав спреман на пропињање. Г. Весли? -Да?
Придружите ми се, молим.
Ставите десну руку на мој струк. -Где? -Мој струк.
И испружите руку. Г. Филч, молим вас.
Један, два, три. Један, два, три...
Нећете му дозволити да ово заборави? -"НИКАД"!
Дођите сви заједно. Дечки, на ноге!
Зашто морају бити у чопорима?
И како би требао ухватити једну насамо да је питаш?
Бокца ти. Убијао си змајеве. Ако ти не можеш наћи пратњу, ко може?
Мислим да бих сад радије имао посла с змајем.
Ја сам на своју маму.
Иако је нисам познавао баш добро. Отишла је кад ми је било три године.
Није била метерински тип.
Сломила је оцу срце. Био је сићушни момак, мој тата.
Са 6 година могао сам га подићи једном руком и ставити га на комоду.
Јако се смејао на то.
Веома смешно.
А онда је умро баш кад сам ја кренуо у школу.
Морао сам пронаћи сопствени пут. Али доста о мени. Шта је с тобом?
Ово је лудост. Овим темпом, бићемо једини без пратње.
Ми и Невил. Али кад размислим, он може повести себе.
Могло би вас занимати то да Невил већ има некога.
Сад сам баш у депресији.
"Направите нешто иначе ће све добре бити заузете."
С ким ви идете?
"Еј, Анџелина? -Молим? Желиш ли са мном на бал?"
"На бал? Да, може!"
Хермиона. Ти си девојчица. -Добро запажено.
Можеш с једним од нас?
Једно је кад се мушкарац појави сам. За женско, то је баш тужно.
Нећу ићи сама, јер, веровали или не, неко ме позвао!
И рекла сам да!
Проклетство. Лаже, зар не? -Ако ти тако кажеш.
Морамо само стиснути зубе и направити то.
Вечерас, кад се вратимо у боравак, обоје ћемо имати партнере. Важи?
Важи.
Чо! -Хари!
Пази на степенице. Има мало леда преко њих. -Ок, хвала.
Чо? -Да?
Питао сам се да ли би ти...
Питао сам се да ли би можда хтела на бал са мном?
Извини, нисам разумела.
Питао сам се да ли би можда хтела на бал са мном?
Жао ми је, али неко ме већ питао.
Рекла сам да ћу ићи.
У реду. Одлично.
Добро. Нема проблема. У реду... Добро.
Хари? Стварно ми јесте жао.
У реду је Роне. У реду је. Није важно.
Шта се теби догодило? Управо је питао Флер за пратњу. -Шта? -Шта је рекла?
"Не", наравно!
Рекла је "да"? -Не буди смешна.
Била је тамо, шетала. Знаш како волим кад шетају.
Нисам си могао помоћи. Некао је само излетело.
У ствари, некако је вриснуо на њу. Било је помало застрашујуће.
И шта си онда направио? -Шта друго? Побегао.
Нисам баш за ово... Не знам шта ме спопало.
"Здраво, Хари. -Увек сам их волео гледати с леђа.
Никад ми неће опростити. Никад!
Проклетство!
Прокл... Проклетство...
Шта је то? Шта је то? -Моје одело. -Па, то је добро!
Нема чипке. Ни чудног оковратника. -Мислим да је твоје традиционално.
Традиционално?! Древно је! Изгледам као моја стара тетка Теси!
Миришем као моја стара тетка Теси.
Убиј ме!
Остави то! -Јадно дете. Кладим се да је сама у својој соби и плаче.
Ко? -Хермиона, ко други.
Шта мислиш зашто нам није хтела рећи с ким иде?
Зато што би је зезали да јесте!
Нико је није позвао. Повео бих је сам да није толико поносна.
"Здраво, дечки". -Зар ти не изгледаш... заносно.
Ту си Потере. -Јесте ли ти и гђица Патил смремни? -Спремни? -За плес!
Традиција је да три такмичара, у овом случају 4,
отварају плес. Сигурно сам ти то рекла. -Не. -Па сад знаш.
А ви г. Весли, можете продужити у Велику дворану с гђицом Патил.
Ту сте. -Хајдемо! -Овим путем.
Ма, хајде. -Желим сви да се поредате...
у поворку, молим. Баш касните.
Она изгледа прелепо! -Да, изгледа!
Је л' оно Хермиона Грејнџер? Са Виктор Крумом? -Није. Никако!
Ћао!
Хари, ухвати ме око струка!
Шта? -Одмах!
Јесте ли спремни?
Прави тикван, је л' да?
Не мислим да је због књига ишао у библиотеку.
Могу ли добити твоју руку? -Руку! Ногу! Твоја сам.
Вруће је! Виктор је отишао по пиће. Хоћете ли нам се придружити?
Не желимо се придружити теби и Виктору.
Шта је сад с тобом?
Он је Дармстренговац. Братимиш се с непријатељем.
Непријатељем? Ко је хтео његов аутограм?
Осим тога, читава сврха турнира,
је међународна чаробњачка сарадња, да се спријатељимо.
Мислим да он има на уму нешто више од пријатељства.
Хоћеш ли ме питати за плес или не? -Не!
Искориштава те. -Како се усуђујеш?!
Осим тога, знам се бринути о себи. -Сумњам. Доста је старији.
Шта? То мислиш? -Да, то мислим.
Знаш решење онда? -Настави. -Идући пут кад буде бал,
скупи храбрости и позови ме пре него неко други то уради!
А не као задњу резерву!
То је... То нема никакве везе с овим. -Хари!
Где си био? Није ни важно! У кревет, обојица.
Што су старије то су страшније. -Роне, упропастио си све!
О чему се ради?
Дај ми да опет видим.
Да, ближи се време.
Хари, напокон!
Помакни се Црворепе, да могу поздравити госта како доликује.
Јеси ли добро?
Ја сам управо дошао. Ја.
Рекао си ми да си одгонетнуо јаје недељама пре.
Задатак је за два дана. -Стварно? Нисам имао појма.
Верујем да га је Виктор одгонетнуо.
Не бих знала. Не причамо о турниру уопште.
Уствари, уопште не причамо. Виктор је више физичко биће.
Хтела сам рећи, није превише причљив. Углавном гледа како учим.
У ствари, малкице је досадно.
Покушаваш да одгонетнеш јаје, зар не?
Шта то треба да значи?
Значи, ови задаци су створени да вас искушавају,
на најбруталнији начин. Скоро су окрутни.
И...
И бојим се за тебе.
Победио си змаја на храброст.
Мислим да то неће бити довољно овај пут. -Потеру!
Потеру! -Седриче!
Како си? -Спектакуларно!
Схватио сам да ти се нисам захвалио за упозорење на змајеве.
Заборави. Сигуран сам да би ти урадио исто за мене. -Баш тако.
Знаш за купатило префеката на 5 спрату?
Није лоше за купање.
Понеси своје јаје... и размисли о свему у топлој води.
Мора да сам сишао с ума.
Дефинитивно сам сишао с ума.
Да сам ја ти, покушала бих га ставити под топлу воду. -Миртл!
Здраво, Хари! Дуго се нисмо видели!
Кружила сам зачепленим одводом неки дан
и могла бих се заклети да сам видела Вишесоковни напитак.
Ниси опет био злочест, зар не Хари? -Вишесоковни напитак?
Одвикао сам се. Јеси ли рекла, "Покушај га ставити под воду"?
То је он урадио. Други дечак.
Онај згодни.
Седрик!
Па, хајде. Отвори га.
"Потражи нас где чујеш наш глас,
не можемо певати на тлу...
дуги сат мораћеш тражити
да повратиш шта смо узели!"
Да нема сирена у Црном језеру?
Браво. Седрику је требала вечност да то одгонетне.
Скоро су сви мехурићи нестали.
Кажи ми поново.
"Потражи нас где чујеш нас глас." -Црно језеро, то је очигледно.
"Дуги сат мораћеш тражити."
Опет очигледно. Мада, признајем, потенцијално проблематично.
"Потенцијално проблематично"?
Кад си задњи пут држала дах под водом читав сат?
Гледај, можемо ми ово. Нас троје то можемо решити.
Мрзим што вас прекидам у важној расправи.
Професорица МцГонагал вас жели у својој канцеларији.
Не тебе, Потеру, само Веслија и Грејнџерову.
Али, господине, други задатак је за пар сати...
Баш тако. Вероватно је Потер добро припремљен до сад,
и годио би му добар спаванац. Идите сада.
Лонгботоме! Зашто не помогнеш Потеру да врати назад књиге.
Ако те интересују биљке,
најбољи је "Јастребов водич о хербологији".
Знаш ли за чаробњака у Непалу који узгаја стабла отпорна на гравитацију?
Невиле, без увреде, али не занимају ме баш биљке.
Да постоји рецимо,
Тибетанска репа која би ми омогућила да држим дах под водом око сата,
онда да. Али иначе...
Не знам за репу, али увек можеш употребити Шебојку.
Улози? Улози? Дајте своје улоге! -Иступите, другари! Не стидите се.
Три момка. -Једна дама. 4 иде доле. -Хоће ли 4 изаћи? -Не будите злобни.
Улози? --Флер, 10-1...
Јеси ли сигуран за ово? -Потпуно. -На један сат? -Највероватније!
највероватније? Постоји расправа међу херболозима
што се тиче ефеката у слаткој води наспрам слане воде.
И сад ми то кажеш? Мора да се шалиш! -Само сам хтео помоћи.
То те чини пуно бољим од Хермионе и Рона.
Где су уопште? -Чиниш се мало напет. -Је л'?
Добродошли на други задатак.
Синоћ, нешто је узето од сваког такмичара. Нешто попут блага.
Ова четири блага, једно за сваког такмичара,
сада леже на дну Црног језера. Да би победио,
сваки такмичар мора пронаћи само своје благо и вратити га на површину.
Сасвим једноставно, осим овога...-Стави то у уста.
Имаће само један сат да то ураде, један једини.
Након тога, биће препуштени себи. Никаква магија их неће спасити.
Можете почет на звук топа.
Шта му је? -Не знам, не видим га.
Мој Боже, убио сам Хари Потера.
Шта?
Такмичарка Боубатонса, гђица Делакор,
нажалост, била је приморана да се повуче,
па више неће учествовати у овом задатку.
Али и она ми је пријатељица!
Само једно!
Хајдемо доле.
"Асцендио"!
Хари!
Добро је. Добро је. Барти!
Донеси му други пешкир. -Желим све судије овамо одмах!
Спасио си је, иако није било твоје да је спасиш. Моју сестрицу.
Хвала ти. И теби! Помогао си.
Па, да, малчице.
Хари! -Хермиона! -Јеси у реду? Мора да се смрзаваш.
Лично мислим да си се понео похвално. -Завршио сам задњи.
Предзадњи. Флер није прошла Грувалице.
Крум! Крум! -Хајде! -Пажња!
Пажња! Победник је г. Дигори,
који је овладао чинима Ваздушног Балона.
Како било, видевши како би Г. Потер завршио први,
да није био одлучан да спаси не само г. Веслија,
већ и остале, сложили смо се да му доделимо, друго место!
Друго место! -Браво! -За изванредну моралност!
Да!
Сва та моралност. Одлично. -Моралност?
Чак и кад погрешиш, испадне добро.
Честитке Потере.
Добро постигнуће. -Хвала вам. -Браво дечко.
Видимо се код Хагрида, Хари. -Жао ми је што нисмо причали.
Након свега, твоју причу сам чуо много пута.
Стварно изванредно. Трагично наравно, кад се изгуби породица.
Никад више нисмо потпуни?
Ипак, живот иде даље, и ево нас овде.
Сигуран сам да би твоји родитељи били поносни на тебе. -Бартемиусе!
Не покушавамо намамити Потера у летње стажирање у Министарству?
Задњи који је отишао у Одсек Мистерија никад се није вратио!
И кажу да сам ја луд!
Сећам се... Сећам се кад сам вас први пут срео.
Највећа гомила чудака коју сам икад видео.
Вероватно ме подсећате помало на самог себе.
И ево нас ту, четири године касније. -Још увек смо гомила чудака.
Можда, али имамо једни друге. И Харија, наравно.
Који ће ускоро бити најмлађи Трочаробњачки шампион икада виђен.
Хура!
Г. Чучањ?
Човек је умро, Фаџе. И неће бити последњи. Мораш реаговати.
Нећу.
У оваквим временима, чаробњачки свет тражи снагу у својим вођама!
Онда им већ једном покажи мало!
Турнир неће бити отказан. Не желим да ме виде као кукавицу!
Прави вођа ради оно што је испаравно, без обзира шта други мислили.
Шта рече? Шта си ми рекао? -Извините господо.
Можда ће вас занимати да овај разговор више није приватан.
Хари! Баш те добро видети опет.
Могу се вратити касније, професоре.
Није потребно. Министар и ја смо завршили. Долазим за тренутак.
Министре, после вас. Изволите, ваш шешир.
Хари, слободно се послужи Угрисцима Сладића у мом одсуству,
али морам те упозорити, малчице су оштри.
Професоре? -Професоре. -Да?
Игоре Каркарофе, доведени сте из Аскабана на сопствени захтев
да изнесете доказе овом већу.
Ако се ваше сведочење покаже значајним,
веће може бити спремно наредити ваше тренутно ослобођење.
До тада, остајете у очима Министарства осуђени Грехождер.
Прихватате ли ове услове? -Да. -А шта желите исказати?
Знам имена г. Био је ту Розијер, Еван Розијер.
Розијер је мртав. -Узео је део мене са собом.
Нисам знао.
Ако је то све што сведок има понудити... -Не, не, не!
Био је Роквуд! Био је шпијун.
Аугустус Роквуд? Из Одсека Мистерија? -Да, баш тај.
Преносио је информације Знате-Коме из самога Министарства.
Добро. Веће ће размислити. У међувремену, враћате се у Аскабан.
Не, чекајте! Молим вас. Имам још! А Снејп? Северус Снејп?
Као што је и познато савету, ја сам сведочио овоме.
С. Снејп је уистину био Смртождер, и пре Волдемортовог пада
шпијунирао је за нас на сопствени ризик. -То је лаж!
Данас, Смртождер је колико и ја. -Остао је веран Мрачном господару!
Тишина! Уколико сведок не поседује неко право име од значаја,
седница је за сада закључена. -Не, не!
Чуо сам за још једно. -За шта? -Име. -Да? -Знам са сигурношћу
да је ова особа имала удела у заробљавању,
и, помоћу "Цруциатус" клетве,
мучењу аурора Френка Лонгботома и његове жене.
Име. Дај ми проклето име! -Барти Чучањ...
Јуниор!
Држите га!
Скидај прљаве руке с мене, ти патетични човечуљку!
Здраво оче.
Ти ниси мој син.
Радозналост није грех. Али требао би бити пажљивији.
Сито сећања. Јако корисно ако ти је, као мени, ум малчице преоптерећен.
Омогућава ми да опет видим ствари које сам већ видео.
Видиш, тражио сам и тражио нешто,
неки мали детаљ,
нешто што сам могао превидети,
нешто што би објаснило зашто су се догодиле ове ужасне ствари.
Сваки пут кад се примакнем одговору, измакне ми.
Излуђујуће је.
Син г. Чучања. Шта се тачно догодило с њим?
Послан је у Аскабан. То је уништило Бартија.
Али није имао избора. Докази су били јаки.
Зашто питаш? -Само... Сањао сам о њему.
Било је то летос, пре школе.
У сну, ја сам био у кући.
И Волдеморт је био тамо, али не у потпуности као човек.
И Црвореп је такође био. И син г. Чучања.
Је л' било још таквих снова? -Да.
Увек тај исти.
Господине, ти снови...
то што видим, не мислите да се то стварно догађа, зар не?
Мислим да није мудро за тебе да се бакћеш овим сновима.
Мислим да је најбоље да их једноставно...
одбациш!
То је знак, Северусе. Знаш као и ја шта то значи.
Потере! Чему журба?
Честитам, твоја изведба на Црном језеру је била инспиришућа.
Шебој трава, јесам ли у праву?
Да, господине. -Генијално.
Веома ретка биљка.
Нешто што се не може наћи у свакодневном врту.
Као ни ово.
Знаш ли шта је ово?
Течност за мехуриће? -Серум Истине.
Три капи овога и сам Ти-Знаш-Ко би признао своје најмрачније тајне.
Употреба на ученицима је, нажалост, забрањена. Како било,
ако будеш икад више крао из мога складишта,
рука би ми се могла нагнути изнад твог јутарњег сока од бундеве.
Нисам ништа украо. -Не лажи ми.
Шебојка је можда нешкодљива, али змијска кожа, златооке муве?
Ти и твоји другови сте справљали Вишесоковни напитак, и веруј ми,
открићу зашто!
Раније данас, проф. Ћудљивко је сакрио Пехар дубоко у лавиринту.
Једино он зна тачну позицију. Пошто се г. Дигори
и г. Потер боре за прво место,
они ће бити први који улазе у лавиринт, пратиће их г. Крум,
и гђица Делакор. -Хајде! Крум! Крум!
Први који додирне Пехар биће победник!
Наложио сам особљу да патролирају околином.
Ако, у неком тренутку, такмичар пожели да се повуче из задатка,
он или она морају само послати црвене искре са њиховим штапићима.
Такмичари! Скупите се. Брзо!
У лавиринту, нећете наћи змајеве или створења из дубина.
Уместо тога, суочићете се са нечим још изазовнијим.
Људи се мењају у лавиринту. Пронађите Пехар ако можете,
али будите опрезни, можете изгубити себе путем.
Такмичари, припремите се!
Срећно, мој дечаче. -Видимо се касније, тата.
Кад избројим до три. Један...
Флер?
Флер.
"Перицулум"!
Сагни се! Сагни се! "Еxпеллиармус"!
Не, немој! Стани! Зачаран је. -Склони се од мене! -Зачаран је!
Да.
Хари!
"Редуцто"!
Хвала! -Нема фрке.
На тренутак, помислио сам да ћеш пустити да ме шчепа.
И ја сам помислио на тренутак.
Права игра? -Права.
Крени!
Узми га. Спасио си ме, узми га! -Заједно. Један, два...
три...!
Јеси ли добро? -Да. Ти?
Где смо?
Био сам већ овде.
То је Путокључ.
Пехар је Путокључ. -Био сам овде већ, у сну.
Седриче! Морамо се вратити до Пехара. Одмах! -О чему причаш?
Шта је било? -Враћај се до Пехара!
Ко си ти? Шта желиш? -Убиј сувишног. -"Авада Кедавра"! -Не! Седриче!
Учини то! Одмах!
Очева кост, нерадо дата.
Месо од слуге,
радо жртвовано.
И крв непријатеља,
силом узета.
Мрачни Господар ће устати,
опет.
Мој штапић, Црворепе.
Испружи руку. -Господару. Хвала ти, господару.
Другу руку, Црворепе.
Добродошли, пријатељи моји.
Прошло је 13 година, а ипак,
стојите ту предамном као да је све било јуче.
Признајем да сам... разочаран.
Ни један ме није покушао пронаћи. Краб! Макнер!
Гојл!
Чак ни ти...
Лусијусе!
Господару мој, да сам уочио неки знак, шапат о вашем пребивалишту...
Било је знакова, мој љигави друже. И више него шапата.
Уверавам вас, Господару, никад се нисам одрекао старог правца.
Лице које сам морао приказивати свакодневно у вашем одсуству,
то је моја права маска. -Ја сам се вратио.
Из страха, не оданости.
Ипак, показао си се корисним задњих пар месеци, Црворепе.
Хвала вам, господару. Хвала.
Тако леп дечко. -Не дирај га!
Хари. Скоро сам заборавио да си овде,
стојећи на костима мога оца. Представио бих те,
али прича се да си скоро познат као и ја.
Дечак који је преживео. Како су лажи нахраниле твоју легенду.
Да откријем шта се стварно догодило те ноћи пре 13 година?
Да л' а откријем како сам стварно изгубио своје моћи? Да откријем?
То је била љубав.
Кад је дражесна Лили Потер дала свој живот за свог јединца,
створила је ултимативну заштиту. Нисам га могао дотаћи.
Беше то стара магија. Нешто што сам требао предвидети. Али није важно.
Ствари су се промениле.
Могу те дотакнути сада.
Запањујуће је што пар капи твоје крви направи?
Узми свој штапић, Потеру.
Рекох, узми га! Устај! Устај!
Обучен си за двобој, претпостављам? Прво, наклонимо се један другоме.
Хајде Хари. Ови детаљи се морају испоштовати.
Дамблдор не би волео да заборавиш манире, зар не? Рекох, наклони се.
Тако је боље. А сад... -Не. -"Цруцио"!
"Цруцио"!
Тако је. Родитељи би ти били поносни.
Нарочито твоја блатокрвна мајка.-"Еxпеллиар..."
Убићу те, Хари Потере. Уништићу те.
После ноћас, нико никада више неће происпитивати моје моћи.
После ноћас, ако те буду спомињали, говориће само о томе како си
молио за смрт. А ја, као милосрдни Господар...
услишио молбу. Устај!
Да ми ниси окренуо леђа, Потеру.
Желим да ме гледаш кад те убијем!
Желим видети светло како ишчезава из твојих очију.
Како желиш.
"Еxпеллиармус"! -"Авада Кедавра"!
Не радите ништа! Ја ћу га докрајчити!
Мој је!
Када се веза прекине, мораш стићи до Путокључа.
Можемо отегнути на тренутак, да ти дамо мало времена,
али само тренутак. Разумеш ли?
Хари, хоћеш ли вратити моје тело? Врати моје тело моме оцу.
Пусти. Душо, спреман си.
Пусти! Пусти!
"Аццио"!
Не!
Успео је!
Хари!
-Не, не, немој!
Забога, шта се догодило? -Вратио се. Вратио се.
Волдеморт се вратио. Седрик ми је тражио да вратим његово тело.
Нисам га могао оставити, не тамо. -У реду је Хари. У реду је.
Код куће је. Обојица сте.
Задржите све на својим седалима. Дечак је управо убијен.
Тело мора бити премештено. Превише је људи. -Пусти ме да прођем.
Пусти да прођем!
Пусти ме да прођем! То је мој син! То је мој дечак!
То је мој дечак!
Хајде. Устани. Полако! -Не.
Овде не желиш сада бити. Хајде. -Не!
У реду је, имам те. Имам те. Полако сада.
Не!
Јеси ли добро? Боли ли? -Сад не тако јако.
Боље да погледам то.
Пехар је био Путокључ.
Неко га је зачарао. -Како је било? Какав је он био? -Ко?
Мрачни Господар.
Како је било бити у његовој присутности?
Не знам.
Било је као да сам пао у један од мојих снова,
у један од мојих кошмара.
Је л' било других? На гробљу, је л' било других?
Мислим да нисам спомињао гробље, професоре.
"Величанствена створења, змајеви, зар не?"
Мислиш ли да би те тај јадни тикван одвео у шуму
да ја то нисам предложио?
Мислиш ли да би ти Седрик рекао да отвориш јаје под водом
да му ја прво нисам рекао њему?
Мислиш ли да би ти Невил Лонгботом, безумни зачуђенко,
рекао за Шебојку да му нисам дао књигу
која га је одвела директно до тога?
То си био ти од почетка. Ти си ставио моје име у Ватрени Пехар.
Ти си зачарао Крума, али ти... -"Али, али..."
Победио си јер сам ја то омогућио.
Завршио си на том гробљу ноћас јер је требало бити тако.
И сад је посао завршен.
Крв која тече овим венама тече кроз Мрачног Господара.
Замисли како ће ме наградити кад схвати
да сам ја једном заувек
утишао великог Харија Потера. -"Еxпеллиармус"!
Северусе.
Тако је, прогутај.
Знаш ли ко сам ја? -Албус Думблдор. -Ти си Аластор Ћудљивко? Јеси ли? -Не.
Је л' он у овој просторији? Је л' он у овој просторији?
Хари, даље одатле!
Јеси ли добро, Аласторе? -Жао ми је, Албусе.
То је Ћудљивко. Али ко је онда...?
Вишесоковни напитак. Сад знамо ко је крао из твога складишта.
Извућићемо те за минуту.
Хари!
Барти Чучањ Јуниор. -Показаћу ти моју ако ми покажеш своју.
Твоја рука, Хари.
Знаш шта ово значи?
Врати се. Лорд Волдеморт се вратио.
Жао ми је господине. Ништа нисам могао.
Пошаљите сову у Аскабан. Мислим да ће открити да им фали затвореник.
Бићу дочекам као херој. -Можда.
Никад нисам имао пуно времена за хероје.
Данас смо претрпили веома ужасан губитак.
Седрик Дигори је био, као што сви знате, изузетно марљив
бескрајно праведан и, најважније...
прави, прави пријатељ.
Стога, мислим да имате право знати како је тачно преминуо.
Видите, Седрика Дигорија је убио
Лорд Волдеморт!
Министарство Магије не жели да вам ово кажем.
Али не урадити то, било би увреда његовом сећању.
Бол, који сви осећамо због овог страшног губитка, подсећа ме,
и подсећа нас, да иако можда долазимо из различитих
места и причамо другачијим језицима,
наша срца куцају као једно. У светлу недавних догађаја,
везе пријатељства успостављене ове године биће значајније него икад.
Запамтите то, и Седрик Дигори неће умрети узалуд.
Запамтите то, и славићемо дечака који је био
драг и искрен,
храбар и веран, и то до самога краја.
Никад нисам волео ове завесе. Запалио сам их на 4-тој години.
Случајно, наравно.
Ставио сам те у ужасну опасност ове године. Жао ми је.
Професоре, када сам био на гробљу, био је тренутак,
када су се Волдемортов и мој штапић некако повезали.
"Приори Инцантатем".
Видео си своје родитеље те ноћи? Приказали су се.
Никакве чини не могу пробудити мртве. Верујем да знаш то.
Мрачна и тешка времена су пред нама.
Ускоро ћемо се сви морати суочити с избором између
онога што је исправно и онога што је лако.
Али запамти, имаш пријатеље овде.
Ниси сам.
Хермиона. Ово је за тебе. Пиши ми. Обећај.
Збогом.
Довиђења, Роне.
Мислите ли да ћемо икад имати мирну годину у Хогвортсу? -Не. -Не.
Не, мислим да нећемо. -Шта је живот без пар змајева?
Све ће се променити сада, зар не?
Да.
Обећај да ћеш писати ово лето. Обојица. -Ја нећу. Знаш да нећу.
Хари хоће, зар не? -Да. Сваке седмице.