Лумос Максима.
"Лумос Максима!"
Хари... Хари! Отвори врата!
Марџ. Како те дивно...
Течо Верноне, требаш ми потписати овај формулар.
Шта је то? -Ништа. Нешто за школу.
Касније можда, ако будеш пристојан.
Хоћу, ако она буде.
Ти си још увек ту? -Јесам.
Не одговарај на тако незахвалан начин.
Предобро је од мог брата што те задржао.
Отишао би равно у сиротиште да је остављен на моме прагу.
Је л' то мој Дадерс? Је л' то мој нећачић?
Дај нам пољубац. Горе, горе!
Однеси Марџин кофер горе. -Добро.
Заврши то за мамицу. Добар дечкић, Рипи-пу.
Могу ли те довести у искушење? -Само малецну.
Одлична клопа, Петунија.
Још мало!
Обично само нешто испржим за себе, кад имам 12 паса.
Још малчице. Тако је!
Хоћеш ли пробати капљицу брендија?
Мала капљица брендија за малог Рипи-пипија?
Шта се ти цериш? Где си послао дечка, Верноне?
Св. Брут. Добра установа за безнадежне случајеве.
Користе ли штап у Св. Бруту, дечко?
О, да. Претучен сам безброј пута.
Одлично. Не верујем у те сентименталне,
млаке глупости да се не туку они који заслужују.
Немој кривити себе што је овај испао такав.
Све је то везано с крвљу. Лоша крв избије на површину.
Шта је радио дечаков отац?
Ништа. Није радио. Био је незапослен.
И пијанац, без сумње?! -То је лаж!
Шта си рекао? -Мој тата није био пијанац!
Не брини, Петунија. Имам врло снажан стисак.
Мислим да ти је време за кревет! -Тихо, Верноне. Ти, почисти то!
Уствари, нема то везе са оцем.
У питању је мајка. То се стално виђа код паса.
Ако нешто не ваља са кујом, онда нешто не ваља ни са штенцом.
Зачепи! Зачепи!
Добро!
Да ти кажем...
Верноне!
Верноне! Верноне, уради нешто!
Стани!
Имам те, Марџ. Имам те.
Држи, држи... -Склањај се!
Да се ниси усудио! -Извини.
Верноне. О, Боже.
Марџ!
Молим те!
Марџ!
Врати се!
Врати је! Врати је одмах!
Врати је каква је била! - Нећу. Заслужила је то.
Држи се даље од мене! -Не можеш чарати ван школе.
Да? Искушај ме! -Сад те неће примити назад.
Немаш куда отићи. -Није ме брига. Свуда је боље него овде.
"Добродошли у Ноћни бус,
хитни превоз за изгубљене вештице и чаробњаке.
Моје име је Стен Шанпајк, и бићу ваш кондуктер вечерас."
Шта радиш тамо доле?
Пао сам. -Због чега си пао?
Нисам намерно! -Па, хајде онда.
Не чекајмо да трава нарасте.
Шта то гледаш? -Ништа!
Хајде, онда. Улази. Не. Ја ћу то. Ти улази.
Мрдај се. Мрдај се!
Дај гас, Ерни. -Да, дај гас, Ерни.
Биће то неугодна вожња.
Како си оно рекао да се зовеш? -Нисам.
Где си се запутио? -Пробушени Котао. То је у Лондону.
Јеси чуо то? "Пробушени Котао. То је у Лондону."
Пробушени Котао. Ако добијеш супу од грашка,
побрини се да је поједеш пре него она поједе тебе.
Али Нормалци. Зар нас не виде? -Нормалци? Они не виде ништа, је л'?
Не, али ако их боцнеш виљушком, то осете.
Ерни, старица на 12 сати!
Десет, девет, осам,
седам, шест, пет,
четири, три, два и по,
два, један и три четвртине. Да!
Ко је то? Тај човек?!
Ко је то? Ко је...?
Ово је Сиријус Блек, ето ко је.
Немој ми рећи да никад ниси чуо за Сиријуса Блека?
Он је убица.
Због тога је и завршио у Азкабану.
Како је побегао? -То је право питање.
Он је први који је то направио.
Био је велики присташа...
Знаш -Ти - Кога.
Претпостављам да си чуо за њега? -Да.
За њега сам чуо!
Два буса на спрат на 12 сати.
Приближавају се, Ерни.
Ерние, право су испред нас!
Пазите своје главе!
Хеј, људи? Људи? Чему та издужена лица?
Да, да. Скоро смо тамо. Скоро смо стигли.
Пробушени Котао! -Идуће стајање, Ноктурн Алеја.
Г. Потер, напокон.
Дај гас, Ерн. -Да, дај гас, Ерни!
Соба 11.
Хедвиг.
Баш паметну птицу имате, г. Потер.
Стигла је овде само пет минута пре вас.
Као Министру Магије, моја дужност је да вас обавестим,
раније ове вечери, нађена је сестра вашег тече,
мало јужније од Шефилда, како кружи око димњака.
Оделење за Поништавање Случајних Чини је одмах послано.
Правилно је издувана и измењено јој је сећање.
Неће се сећати инцидента уопште.
Значи то је то...
и није било никакве штете.
Супа од грашка? -Не, хвала.
Министре? -Молим?
Не разумем. - Разумеш?
Прекршио сам закон. Малолетници не смеју чарати код куће.
Ма, хајде. Министарство не шаље људе у Азкабан,
због надувавања својих тетки.
С друге стране, побећи тако, с обзиром на стање ствари,
било је веома неодговорно.
"Стање ствари," господине? -Имамо убицу на слободи.
Мислите на Сиријуса Блека? Али какве везе он има са мном?
Никакве, наравно. Сигуран си. И то је важно.
И сутра ћеш бити на путу за Хогвортс.
Ово су твоје нове књиге. Узео сам си слободу
и наредио да се донесу. Сад ће ти Том показати собу.
Хедвиг.
Успут, док си овде, било би најбоље кад не би...
лутао!
Чистачица!
Вратићу се касније.
Упозоравам те, Хермиона.
Држи ту звер даље од Скаберса, или ћу је претворити у прекривач за чај.
Мачка је, Роналде. Шта си очекивао?
То јој је у природи. -Мачка? Тако су ти рекли?
Изгледа као прасе са косом. Та глупост,
долази од власника те смрдљиве, старе четке за ципеле.
Крукшенкс, само игнориши безобразног, малог дечака.
Хари! -Хари!
Египат. Какав је? -Брилијантан. Пун старих ствари,
мумија, гробница, чак је и Скаберс уживао.
Египћани су обожавали мачке. -Заједно са балегарима.
Не хвалиш се ваљда, опет с тим исечком? -Нисам показао никоме.
Не, баш никоме. -Ако не рачунаш Тома,
Дневну собарицу. -Ноћну собарицу. -Кувара. -Лика што је поправио тоалет.
Хари. -Гђо Весли. -Добро те видети. -И вас исто.
Имаш све? -Да. -Да? Све књиге? -Све је горе.
Одећу? -Све. -Добар дечко. -Хвала.
Хари Потер. -Г. Весли.
Питао сам се можемо ли попричати? -Да, наравно.
Хермиона. -Добро јутро, г Весли.
Радујеш се новом семестру? -Да. Требало би бити одлично.
Неки у Министарству би ме одвраћали од
откривања онога што ћу ти рећи.
Али мислим да требаш знати чињенице.
Ти си у опасности.
Великој опасности.
Има ли то какве везе са Сиријусом Блеком?
Шта знаш о Сиријусу Блеку?
Само да је побегао из Азкабана. -Знаш ли зашто?
Пре 13 година, кад си зауставио...
Волдеморта. -Не изговарај његово име. -Извините!
Кад си зауставио Знаш-Ти-Кога,
Блек је изгубио све.
Али до данашњег дана, и даље је остао верни слуга.
И у његовом уму,
ти си једино што стоји на путу
Знаш-Ти-Коме, да се врати на власт.
И зато је побегао из Азкабана.
Да нађе тебе. -И да ме убије.
Хари, закуни ми се, шта год чуо, да нећеш тражити Блека.
Г. Весли, зашто бих тражио некога ко жели да ме убије.
Брзо. Брзо. -Роне, Роне!
За Божије здравље!
Немој га изгубити!
Нисам је мислио надувати. Само...
Изгубио сам контролу. -Феноменално.
Искрено, Роне, није смешно. Хари има среће што није избачен.
Имам среће што нисам ухапшен. -Још увек мислим да је одлично.
Хајде. Сви други су пуни.
Шта мислиш ко је то?
Професор Р. Ј. Лупин. -Знаш ли ти све? Како она зна све?
Пише на његовом коферу.
Мислите ли да стварно спава? -Чини се тако. Зашто?
Морам вам испричати нешто.
Да разјаснимо ово. Сиријус Блек је побегао из Азкабана,
да нађе тебе? -Да. -Али ухватиће Блека, зар не?
Мислим, сви га траже. -Наравно.
Осим што нико никад прије није побегао из Азкабана,
и што је он опасни, дивљи лудак. -Хвала Роне.
Зашто стајемо?
Не можемо још бити тамо?
Шта се догађа?
Не знам. Можда се воз покварио.
Пази, Роне. То је моје стопало.
Тамо се нешто креће.
Мислим да се неко укрцава.
Пакла му! Шта се догађа?
Хари.
Хари, јеси ли добро?
Хвала вам.
Изволи, поједи ово. Помоћи ће ти.
У реду је. То је чоколада.
Какав је то био створ?
Дементор. Један од чувара Азкабана. Нема га више.
Претраживали су воз због Сиријуса Блека.
Извините ме, морам мало попричати са возачем.
Једи. Осећаћеш се боље.
Шта ми се догодило? -Па, некако си се укочио.
Мислили смо да си добио неки напад или нешто.
А је л' се иједно од вас двоје онесвестило? -Не.
Мада сам се осећао чудно. Као да никад више нећу бити весео.
Али неко је вриштао. Жена.
Нико није вриштао, Хари.
Добродошли! Добродошли на нову годину Хогвортса.
Желео бих рећи пар речи,
пре него нас све понесе изврсна гозба.
Прво, задовољство ми је пожелети добродошлицу професору Р.Ј. Лупину,
који је љубазно пристао попунити место
учитеља Одбране од Мрачних чини.
Срећно, професоре.
Наравно. Зато је знао да ти треба дати чоколаду.
Потере. Је л' истина да си се онесвестио?
Стварно си се онесвестио? -Фурај, Мелфоје.
Како је сазнао? -Ма заборви то.
Наш учитељ магичних створења је одлучио да се повуче,
у циљу да проведе више времена са својим преосталим удовима.
На срећу, одушевљен сам да објавим да
ће његово место преузети нико други већ
наш Рубиус Хагрид.
Коначно, на забрињавајућу напомену,
по захтеву Министра Магије,
Хогвортс ће, до даљњега, бити домаћин Дементорима из Азкабана,
док Сирујус Блек не буде ухваћен.
Дементори ће бити смештени на сваком улазу на терен.
Иако сам увераван, да њихово присуство неће ометати
наше свакодневне активности, препоручујем опрез.
Дементори су опака створења. Неће правити разлику
између онога кога лове и оних који им се нађу на путу.
Због тога, морам упозорити све до једног од вас,
немојте им давати разлог да вам нашкоде.
Није у природи Дементора да опраштају.
Али знајте, срећа може бити нађена,
чак и у најмрачнијим временима,
ако се само неко сети да упали светло.
"Фортуна Мајор".
Ево, слушај Неће да ми отвори.
"Фортуна Мајор". -Не, не. Чекајте.
Гледајте ово.
Невероватно. Само с мојим гласом. -"Фортуна Мајор".
Да, у реду. Уђите. -Хвала.
Још увек то ради и након три године.
Чак ни не зна певати. -Управо тако!
Хеј... - Хеј, човече.
О, Боже. -То је одвратно.
Зелени. То је мајмун.
Шта је то? - То зовеш мајмуном?
Не дајте му више ни једну.
Невиле, пробај слона.
Роне, хватај. -Хоћу.
Мислим да имамо победника.
Не узимај те. -О, не!
Гледај му лице...
Добродошла, децо моја.
У овој просторији, истражићете племениту уметност Предвиђања.
Овде, открићете да ли поседујете Вид.
Здраво. Ја сам професорка Трилејни.
Заједно, винућемо се у будућност.
Фокусираћемо се на Тасеомантију, уметност ишчитавања листова чаја.
Узмите шољу од особе која седи насупрот вас.
Истина лежи закопана као реченица у књизи, чекајући да буде прочитана.
Али прво, морате проширити ваше умове.
Прво, морате гледати изнад. -Каква гомила глупости.
Одакле си се ти појавила? -Ја?
Овде сам читаво време. -Ти, момче...
Је л' твоја бака добро? -Мислим да јесте.
Нисам баш сигурна. Дај ми шољу.
Штета... Проширите своје умове.
Твоја аура пулсира, душо. Јеси ли изнад?
Мислим да јеси. -Наравно.
Погледај у шољу. Кажи ми шта видиш.
Хари има некакав накривљени крст. То су искушења и патње.
А оно тамо би могло бити сунце, и то је срећа.
Патићеш, али ћеш бити срећан због тога.
Дај ми шољу!
Драги мој дечаче!
Душо моја...
...ти имаш Грима.
Грина? Шта је Грин? -Не Грин, идиоте. Грим.
"Узима облик дивовског, аветињског пса.
Један од најмрачнијих знамења у нашем свету.
То је знак смрти."
Не мислиш да тај Грим има везе са Сиријусом Блеком?
Стварно, Роне. Ако мене питаш, Предвиђање је небулозна дисциплина.
Древне Руне, то је фасцинантан предмет.
Древне Руне? Колико тачно часова слушаш?
Прилично. Чекај мало. То је немогуће.
Древне Руне су у исто време кад и Предвиђање.
Мораш бити на два часа одједном.
Не буди смешан. Како ико може бити на два часа одједном?
"Проширите своје умове. Користите своје
Унутрашње Око да видите будућност."
Тако је. Хајде... Приђите ближе. Мање приче, ако може.
Имам праву посластицу за вас. Одличну лекцију. Пратите ме.
Добро, сви ви. Мање приче. Формирајте се у групу.
И отворите књиге на страницу 49.
Како да то тачно урадимо?
Само помази по кичми, наравно. Мој Боже.
Не буди пекмез, Лонгботоме. -У реду сам. Добро.
Ја мислим да су забавне -О, да. Ужасно забавне.
Духовите. Боже, ово место је отишло дођавола.
Само да отац чује да је Дамблдор поставио овог тиквана да подучава.
Зачепи, Мелфоје.
Дементор! Дементор!
Само га игнориши. -Требао си је помазити. -Да.
Зар није предиван?
Поздравите Бакбика.
Хагриде, шта је тачно то?
То је Хипогриф.
Прво што морате знати јесте да су веома поносна створења.
Јако брзо се увреде. Не желите увредити Хипогрифа.
То би могло бити задње што ћете направити.
Сад, ко би хтео прићи и поздравити га?
Браво, Хари. Браво!
Хајде...
Мораш га пустити да он направи први корак. То је једино учтиво.
Приђи. Наклони му се.
Онда сачекај и погледај да ли узвраћа наклон.
Ако буде, можеш прићи и додирнути га.
Ако не буде... Па, доћи ћемо до тога после.
Само се наклони.
Лепо и ниско.
Одмакни се, Хари. Одмакни се.
Буди миран.
Браво, Хари. Браво. Изволи, грубијану један.
Добро. Мислим да га сад можеш помазити.
Хајде. Не стиди се.
Лепо и полако. Лепо и полако. Полако.
Не тако брзо Хари.
Успори. Тако је...
Лепо и плако. Сад пусти да он приђе теби.
Полако, полако...
Тако је Да!
Браво, Хари. Браво!
Мислим да ће те пустити да га узјашеш! -Шта?
Ставимо те овде, одмах иза крила.
Немој му ишчупати које перо, јер неће бити захвалан на томе.
Браво, Хари. Браво, Бакбик.
То је било опако! -Ма дајте!
Браво, браво.
Како ми иде првога дана? -Брилијантно професоре.
Ти ниси уопште опасан, зар не, ти велики, ружни, грубијане!
Мелфоје, не.. Не!
Бакбик!
Макни се, ти смешни створе...
Убио ме! -Смири се. То је само огреботина!
Хагриде! Треба се одвести у болницу. -Ја сам учитељ. Ја ћу!
Зажалићеш због овога! -Час је готов!
Ти и твоје проклето пиле!
Боли ли јако, Дреко?
Боли па прође. Ипак, сматрам се срећником.
Мадам Помфри је рекла да сам чекао минуту дуже могао сам изгубити руку.
Нећу моћи радити домаћи недељама. -Слушајте тог идиота.
Стварно лаже навелико. -Барем Хагрид није отпуштен.
Чула сам да је Дреков отац бесан. Још то није готово.
Виђен је! -Ко? -Сиријус Блек!
Дафтавн? То није далеко одавде.
Не мислите да ће доћи у Хогвортс?
С дементорима на сваком улазу! - Дементорима?
Већ им је једном побегао. Ко каже да неће опет?
Тако је. Блек би могао бити било где. Као да покушавате ухватити дим.
Као да покушавате ухватити дим голим рукама.
Интригантно, зар не?
Да ли неко жели погодити, шта је то унутра?
То је баук. -Врло добро, г. Томас.
Сад, може ли ми неко рећи како баук изгледа?
Нико не зна. -Кад је она дошла овде? -баук су мењолици.
Узимају облик онога чега се особа највише боји.
То их чини тако... -Тако застрашујућим, да...
Срећом, постоје једноставне чини за отерати баук.
Увежбајмо их сада. Без штапића, молим.
Понављајте за мном. "Ридикулус"!
-Одлично.
Мало гласније и веома јасно. Слушајте:
"Ридикулус"! - "Ридикулус"!
Овај час је смешан. -Одлично.
Толико о лакшем делу. Само изговарање није довољно.
Оно што потпуно довршава баук је смех.
Требате га натерати да узме облик онога што је вама јако смешно.
Да појасним. Невиле, придружи ми се, молим те.
Хајде, немој се стидети.
Хајде.
Здраво. Шта тебе плаши више од ичега?
Професор Снејп. -Извини? -Професор Снејп.
Професор Снејп. Да, плаши све.
Ти живиш са баком. -Не желим да се претвори ни у њу.
Не... неће. Желим да замислиш њену одећу.
Само њену одећу, веома јасно, у својим мислима.
Она носи црвену машну... -Нема потребе да чујемо.
Дог год ти видиш, и ми ћемо. Кад отворим тај ормар,
ево шта желим да урадиш. Извините.
Замисли професора Снејпа у бакиној одећи.
Можеш ли то?
Да. Штапић нек буде спреман.
Један, два, три.
Мисли, Невиле, мисли.
"Ридикулус"!
Дивно Невиле, дивно! Невероватно!
На крај, Невиле. Сви, формирајте ред...
Формирајте ред!
Желим да сви замислите оно што вас највише плаши,
и претворите то у нешто смешно.
Следећи! Роне!
Сконцентриши се. Суочи се са својим страхом. Буди храбар!
Припреми штапић, Роне.
"Ридикулус"! -Да.
Видите? Врло добро!
Сјајно! Апсолутно, права уживанција! Парвати! Следећа!
Покажи нам шта видиш.
Смири се. Мирно.
"Ридикулус"!
И идући! Приђи, приђи! Предивно...
Овде!
"Ридикулус"!
Добро. Извините због овога. То је доста за данас.
Покупите своје књиге.
То је крај лекције. Хвала! Извините!
Извините, можемо некад и претерати с добрим стварима.
Запамтите, ове посете Хогсмиду су привилегија.
Ако се ваше понашање одрази лоше на школу,
те привилегије више неће бити.
Без потписаних образаца, нема посете селу.
Такво је правило, Потеру.
Они са дозволом, за мном. Они без, остајете ту.
Мислио сам ако ви потпишете, онда бих могао...
Не могу. Једино родитељ или старатељ могу потписати.
Пошто нисам ни једно, било би неприкладно.
Жао ми је, Потеру. То је моја коначна одлука.
Ма, заборавите. Видимо се касније.
Професоре, могу ли вас нешто питати?
Занима те зашто сам те спречио да се суочиш са бауком?
Мислио сам да је очигледно.
Мислио сам да ће узети облик Лорда Волдеморта.
Мислио сам о Волдеморту испочетка.
Али онда сам се сетио оне ноћи у возу,
и дементора. -Веома сам импресиониран.
То говори, да оно чега се највише бојиш је сам страх.
То је веома мудро. -Пре него сам се онесвестио,
чуо сам нешто.
Жену... која вришти.
Дементори нас присиљавају да оживимо наша најгора сећања.
Наш бол постаје њихова моћ.
Мислим да је то била моја мајка,
оне ноћи кад је убијена.
Први пут кад сам те видео, одмах сам те препознао.
Не по твом ожиљку, већ по очима.
Исте су као од твоје мајке.
Да! О, да. Познавао сам је.
Твоја мати је била ту за мене кад никог другога није било.
Не само да је била изванредно надарена вештица
била је, такође, једна неуобичајено добра жена.
Знала је видети лепоту у другима
чак кад је те особе нису могле видети у себи самима.
А твој отац, Џејмс, у другу руку,
он је имао одређени таленат за невоље.
Таленат који је, како гласине кажу, пренео на тебе.
Сличиш им више него што мислиш.
С временом, схватићеш колико.
Медичарница је одлична,
али ништа не превазилази Зонкову Шалионицу.
Нисмо имали шансу да одемо до Вриштеће Колибе.
Чуо си д је то најуклетија кућа у Британији. -Да, знам.
Шта се догађа? -Вероватно је Невил опет заборавио лозинку.
Хеј! -О, ту си!
Пустите ме да прођем! Извините! Ја сам редар!
Повуците се сви.
Нико неће у ову спаваоницу док не буде претражена.
Дебела Дама! Нестала је!
Тако јој и треба! Била је ужасна певачица.
Није смешно, Роне.
Смирите се. У два реда и вратите се у своје заједничке просторије.
Будите тихи. -Направите места. -Управник је овде. -Мрдајте!
Чули сте. Покрет!
Г. Филче? Окупите духове.
Реците им да претраже сваку слику у замку, да нађу Дебелу Даму.
Нема потребе за духовима.
Дебела дама је тамо!
Пазите где стајете! Успорите!
Слушајте! Ја сам редар!
Драга госпо, ко вам је ово направио?
Има очи као Ђаво, и душу мрачну као његово име.
То је он, Управниче. Онај о коме сви причају!
Овде је, негде у замку!
Сиријус Блек!
Осигурајте замак. Ви остали, у Велику дворану.
Претражио сам Астрономску кулу и Соварник. Нема ничега тамо.
Хвала вам. -Трећи спрат је чист такође.
Одлично. -Претражио сам тамнице,
ни трага од Блека, ни нигде другде у замку.
Нисам ни очекивао да ће се задржати.
Изванредан подвиг, зар не?
Ући у Хогвортс потпуно сам,
потпуно неприметно? -Баш изванредно.
Имате ли неких теорија како је успео? -Много!
Свака невероватнија од идуће. -Можда се сећате,
пре почетка године изразио сам бригу о запошљавању професора...
Ни један професор у овом дворцу не би помогао Блеку да уђе.
Прилично сам уверен да је дворац сигуран,
и вољан сам послати ученике њиховим кућама.
А Потер? Треба ли бити упозорен?
Можда. Али за сада, нека спава.
Јер у сновима, улазимо у свет потпуно наш.
Нека пливају у најдубљем океану или једре на највишем облаку.
Окрените на страну 394.
Извините господине. Где је професор Лупин?
То и није твоја брига, зар не, Потеру?
Довољно је рећи да професор није способан предавати
тренутно. Окрените на страну 394.
"Вукодлаци"?
Управо смо учили о Црвеним капицама и Сумњивцима.
Нисмо то требали почети још недељама. -Тишина.
Кад је она ушла? Јеси је видео да улази?
Ко ми од вас може рећи разлику
између Анимагуса и вукодлака?
Нико? Разочаравајуће! -Молим вас, господине!
Анимагус је чаробњак који се по избору претвара у животињу.
Вукодлак нема избора. Са сваким пуним месецом кад се преобрази,
више се не сећа ко је. Убио би најбољег пријатеља ако му
стане на пут. Вукодлак једино одговара зову сопствене врсте.
Хвала г. Мелфоје. Ово је други пут
да говорите без дозволе, гђице Грејнџер.
Или сте неспособни обуздати се,
или се поносите тиме што сте неподношљива свезналица?
Има право, да знаш. -5 поена од Грифиндора.
Као противотров вашем незнању, и на мом столу, до понедељка ујутро,
два свитка о вукодлаку, са посебним нагласком
на препознавање истога. -Квидич је сутра.
Онда предлажем да посебно пазите, г. Потере.
Губитак уда вас неће оправдати.
Страна 394.
Назив "вукодлак" је скраћеница од Англосаксонске речи "вер"
што значи "човек," и речи "вук." Вукодлак, човек - вук.
Постоји неколико начина да се постане вукодлак.
Међу њима се рачуна давање моћи мењајна облика...
...угризом вукодлака...
Напред, Хари! Напред!
"Аресто моментум"!
Изгледа мало бледуњаво? -Бледуњаво?
Шта си очекивао? Пао је са више од 100 стопа.
Бацимо тебе са Астрономске куле, да видимо како ћеш ти изгледати.
Вероватно много боље него иначе.
Како се осећаш? -Одлично.
Баш си нас уплашио.
Шта се догодило? -Пао си са метле.
Стварно? Мислио сам на утакмицу. Ко је победио?
Нико тебе не криви.
Дементори нису смели бити на терену. Дамблдор је бесан.
Након што те спасио, њих је отерао.
Има још нешто што требаш знати.
Кад си пао, твоја метла је завршила на Млатарајућој врби.
Жао ми је због твоје метле. Има ли шансе за поправак?
Не. Професоре, зашто Дементори утичу тако на мене?
Више него на друге? -Слушај...
Дементори су најгаднија створења на овој земљи.
Хране се добрим осећајима, сваким сретним сећањем,
док особа не остане само са својим најгорим доживљајима.
Ти ниси слаб, Хари.
Утичу на тебе највише јер постоје праве страхоте у твојој прошлости.
Страхоте које твоји другари једва да могу и замислити.
Немаш се чега срамити.
Бојим се. -Сматрао бих те будалом да се не бојиш.
Морам се научити одбранити. Могли бисте ме ви научити.
Учинили сте да онај из воза нестане. -Био је само један те ноћи.
Али сте га отерали. -Не претварам се да сам стручњак.
Али пошто су Дементори развили интерес према теби,
можда ћу те научити. Али након празника.
За сада, морам се одмарати.
Задњи позив за Хогсмид! Хајдемо!
Људи, пустите ме. -Паметно, Хари.
Али недовољно паметно. -Ми имамо бољи начин.
Покушавам доћи до Хогсмида. -Знамо! -Одвешћемо те тамо.
Показаћемо ти бржи пут. -Ако се смириш.
Блажен био. -Пустите ме! Ма, људи...
Сада, Хари. -Придружи се великим момцима.
Шта радите?!
Какве су то глупости? - "Глупости?" каже?
То је тајна нашег успеха. -Тешка срца ти је дајемо,
али смо одлучили јер су твоје потребе веће од наших.
Џорџ, ако би хтео...
Свечано се заклињем да не смерам ништа добро.
"Господа Месечко, Црвореп, Шапоња и Рогоња...
поносно представљају Бандитову мапу."
Дугујемо им тако много.
Само мало. Ово је Хогвортс. И то...
Не. Је л' то...? -Дамблдор. -У свом уреду. -Корача.
Ради то доста.
Ова мапа показује... -Свакога. -Свакога?
Свакога. -Где су. -Шта раде. -Сваке минуте. -Сваког дана.
Супер! Где сте је набавили? -Из Филчеве канцеларије.
Прве године. -Постоји 7 тајних пролаза ван дворца.
Ми предлажемо овај.
Пролаз Једноока вештица. -Води те до Медичарнице.
Пожури. Филч се упутио овамо.
И не заборави. Кад завршиш, само је тапни и реци:
"Невоља решена." Иначе, свако би је могао читати.
Колико желиш?
Укусно.
Требала би бити најуклетија кућа у Британији. Јесам ли споменула то?
Два пута.
Желиш ли прићи ближе?
Вриштећој колиби? -У ствари, добро ми је овде.
Види, види, кога то имамо ту.
Купујете нову кућу из снова?
Повелика за тебе, Весли? Зар ви не спавате у једној просторији?
Зачепи, Мелфоје. -Није баш друштвен.
Момци, време је да научимо Веслија како да поштује боље од себе.
Надам се да ниси мислио на себе. -Како ми се усуђујеш обратити?
Ти прљава мала блатокрвнице!
Ко је то?
Не стој само ту! Учини нешто! -Шта?
Шта је Мелфоје? Изгубио си скије?
Макни ми се с пута! Мрдај!
Мелфоје! Чекај! Чекај!
Хари!
Пакла му, Хари. То није било смешно.
Те ласице! Никад ми нису рекли за Бандитову мапу.
Неће је задржати. Вратиће је професорки Мекгонагал.
Зар нећеш? -Сигурно. Заједно са Невидљивим огртачем.
Погледајте ко је тамо. Мадам Розмерта.
Рону се свиђа. -То није истина!
Професорка Мекгонагал. -Корнелијусе! -Допустите министре.
Хагриде... -Извините због тога.
Розмерта, драга. Надам се да посао иде.
Био би много бољи да Министарство не шаље Дементоре
у мој паб сваке ноћи! -Имамо...
Имамо убицу на слободи. -Сиријус Блек у Хогсмиду!
А шта би га довело овамо?
Хари Потер. -Хари Потер?
Дођите.
Хари!
Малолетним чаробњацима забрањено данас! -Затвори проклета врата!
Непристојно. -Глупаци. -Глупаци?! -Како се усуђују!
Кога називају глупацима? -Млади уображенковићи!
Нико неће доћи у паб где их плаше на мртво.
Дамблдоре не жели дементоре овуда, уверавам те.
Реците ми о чему се ради овде.
Годинама пре, кад су Потерови родитељи схватили да ће их убити...
Сећаш се? Сакрили су се. Мало њих је знало где су.
Један од њих био је Сиријус Блек. И рекао је Знаш -Ти -Коме.
Блек га није само одвео до Потера те ноћи,
убио је и њиховог најбољег пријатеља, Питера Петигруа!
Питер Петигру? -Мала грудвица од момка.
Увек се вукао за Блеком. -Сећам се њега.
Никад није пуштао из вида Џејмса и Сиријуса.
Шта се догодило? -Питер је покушао упозорити Потерове,
и успео би, да није налетео на старог пријаатеља, Блека.
Блек је био зао. Није убио Петигруа.
Уништио га!
Прст. То је све што је остало. Прст! Ништа више.
Блек можда није ставио руке на Потерове,
али је разлог што су мртви. -Сад жели довршити започето.
Не верујем. -И то није најгоре од свега.
Шта може бити горе? -Ово. Сиријус Блек је био,
и до дан данас остао, Хари Потеров кум!
Роне, гледај!
Извините... -Срећан Божић.
Шта се догодило?
Био је њихов пријатељ,
и издао их је!
Био им је пријатељ!
Надам се да ће ме наћи!
Јер кад ме нађе, бићу спреман.
Кад ме нађе, ја ћу га убити!
Хари. Ту си. Дошао си.
Јеси ли сигуран у ово? Ово је напредна магија,
далеко изнад обичног чаробњчког нивоа.
Сигуран сам.
Све је спремно.
Чини које ћу те научити зову се Патронус чини.
Јеси ли икад чуо за њих? Не?!
Патронус је позитивна сила. За чаробњака који је призове
делује као штит, којим се Дементор храни радије него њиме.
Али у циљу да делује, мораш размишљати о сећању.
Не било каквом сећању, веома срећном, моћном сећању.
Можеш ли то? Да. Добро!
Затвори очи! Сконцентриши се!
Истражи своју прошлост.
Имаш ли сећање?
Допусти да те преплави.
Изгуби се у њему.
Онда изговори бајање, Експекто Патронум.
-Врло добро!
Хоћемо ли? Спреми штапић.
Експекто Патронум!
"Експекто..." "Експекто..."
Идемо. Хајде. Седи. Диши дубоко.
У реду је. Нисам ни очекивао да ћеш успети из прве.
То би било изванредно. Поједи ово. Осећаћеш се боље.
То је био гадан Дементор. -О, не, не!
То је био баук. Баук.
Прави створ би био гори. Много, много гори.
Занима ме, на шта си мислио?
Које сећање си одабрао? -Први пут кад сам летео на метли.
То није довољно добро. Ни близу довољно.
Имам још једно. Није баш срећно.
Па и јесте.
Најсрећније које сам икад доживео.
Али је компликовано. -Да ли је јако?
Онда покушајмо. Спреман?
Само напред!
Експекто Патронум!
Да!
Браво, Хари. Браво!
Мислим да ми је доста за данас. -Да. Седи. Изволи.
Поједи то, помаже. Стварно помаже.
И само да знаш,
мислим да би се могао такмичити и са својим оцем.
А то говори нешто.
Мислио сам на њега.
И на маму.
Видео сам њихова лица.
Причали су ми.
Само су ми причали.
То сећање сам одабрао.
Чак ни не знам да ли је стварно.
Али је најбоље које имам.
Предиван дан. -Сјајан.
Осим ако ниси раскомадан!
Раскомадан? О чему причате ви?
Роналд је изгубио свог пацова. -Нисам ништа изгубио!
Твоја мачка га убила. -Глупост.
Јеси ли видео како та њена крвожедна звер
увек вреба. И Скаберса нема.
Можда би требао боље пазити на своје љубимце!
Твоја мачка га убила! Није. -Јесте. -Није.
Како је прошло, Хагриде? Саслушање?
Прво, чланови одбора су се смењивали
причајући о томе зашто смо ту.
Устао сам и рекао своје. Рекао сам како је Бакбик
добар Хипогриф, увек чисти своје перје.
Онда је устао Луцијус Мелфој. Па, можете замислити.
рекао је да је Бакбик смртоносно и опасно створење
које би вас убило чим вас угледа.
И онда?
А онда је тражио најгоре, стари Луцијус.
Не отпуштају те ваљда! -Не, нисам отпуштен.
Бакбик је осуђен на смрт!
Пауци! Ту су... Ту су пауци. Пауци. Желе да степујем.
Не желим степовати! -Реци тим пауцима.
Баш, да. Рећи ћу. Рећи ћу им.
Питер Петигру? -Грудвица од момка.
Увек се вукао за Блеком. -Блек је био зао.
Није убио Питегруа, он га је уништио!
Угаси то светло! -Извините.
Пази мало момче. -Покушавамо спавати овде!
Невоља решена. Нокс.
Потеру. Шта радиш лутајући ходницима ноћу?
Месечарио сам. -Како невероватно подсећаш на оца.
И он је био арогантан, шепурећи се по дворцу.
Мој тата се није шепурио. А нити ја.
Био бих захвалан ако бисте спустили свој штапић.
Испразни џепове.
Испразни џепове!
Шта је ово?
Комад папира. -Стварно? Отвори га.
"Откриј своје тајне".
Прочитај.
"Господа Месечко, Црвореп, Шапоња, и Рогоња,
нуде своје комплименте професору Снејпу и"
Настави...
"и захтевају да држи свој дугачки нос ван туђих послова."
Ти безобразни мали... - Професоре!
Лупине.
Изашли смо на шетњицу по месечини, је ли?
Хари, јеси ли добро?
То још треба видети.
Управо сам запленио овај чудан артефакт.
Погледај, Лупине. Требало би бити твоја специјалност.
Очито, пун је црне магије. -Сумњам у то, Северусе.
Изгледа као папир дизајниран да увреди свакога
ко га покуша прочитати. Мислим да је Зонков производ.
Ипак, истражићу било какве скривене квалитете које поседује.
То је, како си рекао моја специјалност.
Хари, хоћеш ли поћи са мном? Професоре, лаку ноћ.
Јеси ли глув? Угаси то светло!
Уђи.
Немам ни најмању идеју како је мапа дошла у твоје руке,
али искрено, запрепаштен сам што је ниси предао.
Није ти пало на памет да ово, у рукама Сиријуса Блека,
је мапа до тебе?
Не. -Не, господине.
Ни твој отац никад није марио превише за правила.
Али он и твоја мајка су дали своје животе да спасе твој.
Прокоцкати тако њихову жртву лутајући по дворцу, незаштићен,
са убицом на слободи, чини се јадним начином да им узвратиш!
Нећу те више покривати.
Јеси ли ме чуо? -Да, господине.
Желим да се вратиш у своју спаваоницу и останеш тамо.
И не скрећи никуда. Ако будеш, знаћу.
Професоре, само да знате, мислим да мапа не ради увек.
Пре, показала је некога у замку. Некога за кога знам да је мртав.
Стварно? А ко би то мого бити?
Питер Петигру.
То није могуће.
То сам видео.
Лаку ноћ, професоре.
Проширите своје умове. Морате гледати изнад.
Уметност гледања кугле је у бистрину Унутрашњег ока.
Једино тада можете видети. Покушајте поново.
Шта то имамо овде?
Могу ли ја покушати?
Грим, вероватно.
Душо, од првог трена како си закорачила у моју учионицу
осетила сам да не поседујеш одговарајући дух
за племениту уметност Предвиђања. Не, видиш, ту.
Можда си млада по годинама, али твоје срце је смежурано
ко у старе уседлице, твоја душа сува као странице књига
за које се очајнички хваташ.
Јесам ли рекла нешто?
Полудела је, Хермиона. Не да одувек није била луда,
али сад то може свако да види.
Чекај.
Боље да ово вратимо. -Ја се не враћам.
Добро. Видимо се после. -Видимо се.
Хари Потер...
Професорко Трилејни... -"Он ће се вратити ноћас."
Извините?
Вечерас, онај што изда пријатеље, чије срце труне с убиством,
ће се ослободити.
Невина крв биће проливена
и слуга и господар опет ће се ујединити.
Жао ми је дечаче. Јеси ли рекао нешто?
Не. Ништа.
Не могу веровати да ће убити Бакбика. Превише је ужасно.
Постало је још горе. -Шта сам рекао? Отац је рекао да
могу задржати хипогрифову главу. Донираћу је Грифиндору.
Види ко је овде. -Дошли сте видети представу?
Ти! Будало одвратна, мала, злобна бубашвабо!
Хермиона, немој!
Није вредан тога.
Мелфоје, јеси ли добро?
Идемо. Брзо. -Ни речи никоме, разумете?
То је било добро. -Не добро, одлично.
Гледај га. Обожава мирис дрвећа кад ветар продува кроз њих.
Зашто га само не ослободимо?
Знали би да сам ја, онда би Дамблдор упао у невоље. Доћи ће, Дамблдор.
Рекао је да жели бити са мном кад они буду...
Кад се то догоди. Одличан је човек, Дамблдор.
Одличан човек.
И ми ћемо остати с тобом. -Нећете урадити ништа такво!
Мислите да желим да видите нешто такво? Не.
Само попијте чај и идите. Пре него одете, Роне...
Скаберсе! Жив си!
Мало боље чувај љубимца. -Мислим да некоме дугујеш извињење.
Баш. Идући пут кад видим Крукшенкс, рећи ћу јој.
Мислила сам мени!
Шта то би?
Хагриде!
Бокца му.
Не, министре. Овим путем.
Касно је. Скоро је мрак. Не би требали бити овде.
Ако вас неко види напољу у ово доба, бићете у невољи.
Великој невољи. Нарочито ти, Хари. Само тренутак!
Брзо, брзо!
Хагриде. Биће добро. Биће у реду. - Хајде, идите!
То је врес што видите тамо... -На падини.
На падини... Хагриде. -Професоре Дамблдоре.
Добо вече. -Министре. Уђите.
Попијте чај ако желите. -Не, Хагриде.
Господо. -Ја бих волео шољу чаја.
Мислим да бисмо требали почети с нашим послом?
Добро. Одлука Комитета за Одстрањивање
Опасних Створења да ће хипогриф Бакбик,
у даљњем тексту "осуђеник," бити погубљен данас на заласку.
Ма, хајде Хагриде...
У реду. Биће у реду. -Погубљење ће извршити...
Шта? -Учинило ми се да сам видела...
Није важно. -Идемо!
Бакбик није мислио лоше.
Не...
Угризао ме. Скаберсе.
Роне. Роне!
Роне! - Скаберсе, врати се.
Чекај!
Скаберсе, угризао си ме! -Схваташ ли које је оно дрво?
То није добро. Роне, бежи!
Хари, Хермиона, бежите!
То је Грим!
Хари! - Роне! Чекај!
Хари!
Упомоћ! - Роне!
Роне. Роне. - Роне!
Идемо!
Бежи!
Хари!
Жао ми је. -Не брини.
Шта мислиш где ово иде? -Имам предосећај.
Само се надам да грешим.
Ми смо у Вриштећој колиби, зар не?
Хајде.
Роне.
Роне. Добро си. -Пас. Где је?
То је замка. Он није пас. Он је Анимагус.
Ако желиш убити Харија, мораћеш и нас!
Не. Само један ће умрети ноћас. -Онда ћеш то бити ти!
Хоћеш ли ме убити, Хари?
Експелиармус!
Сиријусе! Изгледамо прилично чупаво?
Коначно, тело рефлектује унутрашње лудило.
Па ти знаш све о унутрашњем лудилу?
Нашао сам га. -Знам. -То је он. -Разумем.
Убијмо га! -Не! Веровала сам вам!
А цело ово време, били сте његов пријатељ.
Он је вукодлак! Због тога је пропуштао часове.
Колико дуго знаш?
Од кад је професор Снејп задао есеј. -Хермиона.
Ти си најбистрија вештица твог узраста коју сам икад упознао.
Доста приче, Ремусе! Хајде, убијмо га!
Чекај! -Начекао сам се!
12 година чекања, у Азкабану.
Добро онда. Убиј га.
Али сачекај још један минут. Хари мора знати зашто.
Знам зашто. Издао си моје родитеље.
Ти си разлог што су мртви. -Не, није био он.
Неко јесте издао твоје родитеље,
али неко за кога сам до скора, мислио да је мртав.
Ко је онда био? -Питер Петигру! И у овој просторији је сада.
Изађи, изађи Питеру!
Изађи да се играмо! -Експелиармус!
Освета је слатка.
Надао сам се да ћу ја бити тај који ће те ухватити. -Северусе.
Рекао сам Дамблдору да си помогао пријатељу да уђе. Ево доказа.
Одлично, Снејпе.
Упослио си опет свој оштри ум и дошао до погрешног закључка.
Извини нас, Ремус и ја имамо посао за обавити.
Дај ми разлог. Преклињем те.
Не буди будала -Не може си помоћи. Навика.
Ћути. -Ућуткај се, Ремусе! -Свађате се као стари брачни пар.
Иди и играј се са својим прибором за хемију!
Могао бих то учинити, знаш.
Али зашто ти ускратити дементоре? Жуде да те виде.
Видим ли то пламичак страха? О, да!
Пољубац Дементора. Можеш само замислити како то изгледа.
Кажу да је скоро неподношљиво за гледати, али даћу све од себе.
Северусе, молим те.
После тебе.
Експелиармус!
Шта си управо урадио? -Напао си учитеља!
Причај ми о Питеру. -Био је у школи с нама.
Мислили смо да нам је пријатељ!
Не. Петигру је мртав. Убио си га! -Не, није.
И ја сам тако мислио, док ниси споменуо Петигруа на мапи!
Мапа је лагала. -Мапа никад не лаже!
Петигру је жив! И ено га!
Ја?! Он је луд! -Не ти! Твој пацов.
Скаберс је у мојој фамилији већ... -12 година?
Необично дуг живот за обичног пољског пацова!
Недостаје му прст, зар не? -Па шта?
Све што су могли наћи од Петигруа био је... -Прст!
Прљава кукавица га је одсекла да би сви мислили да је мртав!
И онда се преобразио у пацова! -Покажи ми.
Дај му га, Роне. -Шта му покушавате направити?
Скаберсе! Оставите га! Макните се од њега! Шта радите?
Ремусе?
Сиријусе. Стари моји пријатељи!
Хари! Погледај се. Толико личиш на оца.
Џејмса. Били смо најбољи другови... -Како се усуђујеш обратити Харију!
Како се усуђујеш причти о Џејмсу пред њим.
Продао си Џејмса и Лили Волдеморту! -Нисам хтео!
Мрачни Господар. Немате појма какво оружје поседује!
Запитај се Сиријусе, шта би ти урадио?
Шта би урадио? -Умро бих, пре него би издао своје пријатеље!
Џејмс ме не би желео мртвог!
Твој отац би ме поштедео! Показао би ми милост!
Требао си схватити ако те Волдеморт није убио, ми ћемо. Заједно!
Не!
Овај човек... -Знам шта је он.
Али одвешћемо га у дворац.
Благословен био, дечаче! -Склањај се!
Рекао сам да ћемо те одвести у дворац.
После тога, дементори те могу добити.
Жао ми је због угриза. Претпостављам да мало жига.
Мало? Мало? Скоро си ми откинуо ногу.
Кренуо сам на пацова.
Иначе, имам веома добру нарав као пас.
Више пута Џејмс ми је предлагао да направим трајну промену.
С репом бих могао живети. Али буве, оне су убиство.
Боље да идеш. -Не. Не брини.
У реду је. Остаћу. -Ти иди, ја ћу остати.
Јеси ли добро? -Добро сам. Иди.
Изгледа стварно болно. -Баш болно.
Могли би је исећи.
Сигурна сам да ће је гђа Помфри средити док си рекао кекс.
Прекасно је. Уништена је. Мораће бити одсечена.
Прелепо је, зар не?
Нећу никад заборавити први пут кад сам прошао кроз та врата.
Биће лепо то опет урадити као слободан човек.
Било је племенито то што си урадио тамо.
Није то заслужио.
Не мислим да би тата волео да његови најбољи другови
постану убице. Осим тога, ако је мртав, истина умире с њим.
Ако је жив, ти си слободан.
Претвори ме у лењоцрва Све осим Деменотора.
Зар нисам био добар љубимац? Нећеш им дозволити д ме дају
дементорима, зар не? Био сам твој пацов!
Паметна девојчице! Сигурно ти нећеш... -Макни се од ње!
Не знам да ли знаш, Хари,
кад си се родио, Џејмс и Лили су ме именовали твојим кумом.
Знам.
Разумем ако желиш остати са тетком и течом,
али ако икад пожелиш другачији дом...
Молим? Да дођем живети с тобом?
То је само помисао. Разумем ако не желиш.
Хари!
Ремусе, мој стари друже. Јеси ли попио свој напитак?
Ти знаш ко си заправо! Ово срце је тамо где стварно живиш! Овде!
Ово тело је само тело!
Експелиармус!
Хари!
Ремусе! Ремусе!
Бежите! Бежите!
Хајде. -Чекај. Чекај.
Хермиона! Лоша идеја. Лоша идеја.
Професоре?
Професоре Лупине?
Добар псић. Добар псић!
Ту си Потере!
Сиријусе! -Враћај се овамо, Потере!
Сиријусе! Не. Сиријусе!
Експекто Патронум!
Хари?
Видео сам мога тату.
Шта? -Отерао је дементоре.
Видео сам га с друге стране језера. -Ухватили су Сиријуса.
Сваке минуте Дементори ће извести Пољубац.
Убиће га? -Не. Још горе.
Много горе. Исисаће му душу.
Управниче, морате их зауставити.
Имају погрешног човека. -Истина је. Сиријус је невин.
Скаберс је то урадио. -Скаберс? -Мој пацов.
Није стварно пацов. Био је пацов. Пацов мог брата Персија.
Али онда су му поклонили сову... -Поента је, ми знамо истину.
Молим вас, верујте нам. -Верујем, гђице Грејнџер.
Али реч троје тринаестогодишњих чаробњака мало ће њих убедити.
Дечији глас, колико год био искрен и истинит,
је безначајан онима који су заборавили слушати.
Мистериозна ствар, време.
Моћно, а кад се петља с њим, опасно.
Сиријус Блек је у највишој ћелији Мраачне куле.
Знате правила, гђице Грејнџер.
Не смете бити виђени.
И биће добро да се вратите пре задњег звона.
Ако не будете, последице су прејезиве за причање.
Ако успете ноћас, више од једног невиног живота биће поштеђено.
Три окрета биће довољно, ја мислим.
И успут...
Кад сам у недоумици, понављање корака налазим мудрим почетком.
Срећно!
О чему се ту радило, дођавола?
Извини, Роне, али пошто не можеш ходати...
Шта се управо догодило? Где је Рон? - 7:30 х.
Где смо били у 7:30? -Не знам. Ишли до Хагрида?
Хајде. И не смемо бити виђени.
Хермиона!
Чекај.
Хоћеш ли ми молим те објаснити шта ми то радимо?
Ти будало одвратна, мала злобна бубашвабо!
То смо ми!
Хермиона, не! Није вредан тога.
То није нормално.
Ово је Временски Окретач.
Мекгонагалка ми га је дала првог семестра.
Овако сам стизала на све часове ове године.
Вратили смо се у времену? -Да.
Дамблдор је очигледно хтео да се вратимо у овај тренутак.
Нешто се догодило што жели да ми променимо.
Добар ударац. -Хвала.
Мелфој долази.
Бежи. -Ни речи никоме, разумете?
Средићу ја ту надобудну блатокрвницу! Запамтите моје речи.
То је било добро. -Не добро, одлично.
Хајде. Требамо бити код Хагрида.
Гледај. Бакбик је још жив.
Наравно. Сећаш се шта је Дамблдор рекао?
Ако успемо, више од једног невиног живота биће поштеђено.
Идемо.
Ево их долазе. Боље да пожурим.
Фаџ мора видети Бакбика пре него што га украдемо.
Иначе, мислиће да га је Хагрид пустио.
Скаберсе, жив си!
Боље пази на љубимца. -То је Петигру.
Хари, не можеш. -Издао је моје родитеље.
Не очекујеш ваљда да само седим овде. -Да, и мораш!
Ти си сада у Хагридовој колиби.
Ако банеш унутра мислићеш да си полудео.
Ужасне ствари се догађају онима што петљају с временом.
Не смемо бити виђени.
Фаџ долази.
А ми не одлазимо?
Зашто не одлазимо?
Јеси ли полудела?
То боли. -Извини.
Долазимо кроз задња врата. Иди!
Зар стварно моја коса тако изгледа с леђа?
Шта? -Учинило ми се да сам видела...
Није важно. -Идемо.
Иди, Хари. Крени!
Одлази. Склони се.
Министре, стварно мислим да се и ја требам потписати.
Да, добро. Можда ће бити...
Бакбик. Дођи брзо. Дођи с нама. Хајде.
Покушавај и даље. Хајде. Брзо.
Бакбик. Брзо. Пожури!
Само ваше име. -То је тако дугачко име...
Пожури Бакбик.
Хајде! Хајде Бакбик.
Дођи и узми лепу мртву ласицу.
Хајде. Овде. Хајде, Баки. -Ево нас, министре. Пратите ме.
Сад, погледајте тамо. -Где?
Иза стена. -Шта бих требао видети?
Професор Дипет је посадио врес кад је био управник.
Да. Стварно... -И све јагоде.
Хајде Бакбик. Хајде. -Не видим јагоде.
Тамо. -Где? -Тамо. -Овим путем.
Завршимо с овим, молим вас. -У реду.
Али где је?
Видео сам звер, малопре.
Тренутак пре! - Како невероватно. -Бакбик.
Ма хајде, Дамблдоре. Неко га очигледно ослободио.
Не мислим да министар говори да си ти имао нешто с овиме.
Како си могао? Био си с нама цело време.
Баш. -Морамо претражити земљу.
Претражите и небо, ако морате, министре.
У међувремену, годила би ми шољица чаја или велики бренди.
Џелате, ваше услуге више нису потребне.
Хвала вам.
Нећете наћи малих чаша у овој кући, професоре.
Хајде. -Овуда.
Овуда.
Шта сада? -Спасимо Сиријуса. -Како? -Немам појма.
Гледај, то је Лупин. -"Имобилус"!
И Снејп долази.
И сад чекамо.
Барем неко ужива. -Да!
Хермиона? -Молим?
Пре, тамо крај језера, кад сам био са Сиријусом,
видео сам некога.
Тај неко је учинио да Дементори нестану.
Са Патронусом. Чула сам да Снејп говори Дамблдору.
По њему, једино веома моћан чаробњак је то могао призвати.
То је био мој тата. Мој тата је призвао Патонус.
Али твој тата је... -Мртав! Знам.
Само ти говорим шта сам видео.
Долазимо.
Видиш Сиријуса како ми прича нешто?
Пита ме да дођем живети с њим. -То је супер.
Кад га ослободимо, нећу се више морати вратити Дарслијевима.
Бићемо само ја и он.
Могли би живети на селу,
негде где се може видети небо.
Свидеће му се то након свих оних година у Азкабану.
Хари!
Бежите!
Идемо.
Шта радиш то? -Спашавам ти живот.
Хвала.
Супер. Сад иде за нама. -Нисам о томе размишљала. Бежи!
То је било тако страшно.
Јадни професор Лупин има веома тешку ноћ.
Сиријус. Идемо!
Ово је ужасно. -Не брини.
Мој тата ће доћи. Призваће Патронус.
За који трен. Баш тамо. Видећеш.
Слушај ме. Нико неће доћи.
Не брини, хоће. Доћи ће он.
Сиријусе. - Умирете...
...обојица.
Хари!
Експекто Патронум!
Била си у праву.
Нисам видео свога тату оно пре. То сам био ја!
Видео сам себе како призивам Патронус.
Знао сам да то могу урадити сада јер
већ сам то урадио. Има ли то смисла? -Не.
Али не волим летење!
"Бомбарда"!
Бићу вам обома заувек захвалан за ово.
Желим поћи с тобом. -Једног дана, можда.
Неко време, мој живот ће бити превише непредвидив.
Осим тога, суђено ти је бити овде. -Али невин си.
И ти то знаш.
И за сада, то је довољно.
Верујем да ти је досадило слушати ово,
али толико си сличан своме оцу.
Осим очију.
Имаш... -Мајчине очи.
Окрутно је то што сам провео толико времена са њима, а ти тако мало.
Али знај...
Они који нас воле, никад нас стварно не напусте.
И увек их можеш пронаћи...
...овде.
Ти стварно јеси најбистрија вештица свога узраста.
Морамо ићи.
Па? -Слободан је. Успели смо.
Успели шта? Лаку ноћ.
Како сте се створили тамо?
Причао сам с вама тамо. А сад сте ту.
О чему он прича? -Не знам.
Стварно, Роне. Како неко може бити на два места одједном?
Здраво, Хари.
Видео сам како долазиш.
Изгледо сам и горе, веруј ми.
Отпуштени сте. -Не.
Не. Дао сам оставку, заправо.
Оставку? Зашто?
Изгледа да је некоме излетела природа мога стања.
Сутра у ово време, сове ће почети стизати и родитељи неће желети...
Па, да неко као ја подучава њихову децу.
Али Дамблдор... -Већ је доста ризиковао због мене.
Осим тога, људи као ја су...
Рецимо само, да сам навикао на то досад.
Зашто изгледаш тако јадно, Хари?
Ништа од тога није вредело.
Петигру је побегао. -Није вредело ништа?
Вредело је свега на свету. Ти си открио истину.
Спасио си невиног човека од ужасне судбине.
И те како је вредело.
Ако сам поносан на нешто,
то је на то колико си научио ове године.
Пошто нисам више твој професор...
не осећам никакву кривицу ако ти вратим ово назад.
Сад ћу те поздравити Хари.
Сигуран сам да ћемо се опет једном срести.
До тада... "Невоља решена".
Одмакните се, рекох! Или ћу је однети горе ако се не смирите.
Хари. -Где си је набавио?
Могу један круг, Хари? После тебе, наравно.
О чему ви причате? -Тишина.
Пустите човека да прође. Нисам мислио да отворим.
Било је лоше замотано. Они су ме натерали.
Нисмо.
То је Ватрена стрела. Најбржа метла на свету.
За мене? Али ко је шаље? -Нико не зна.
Ово је дошло с њом.
Хајде, Хари! Да видимо. -Колико је брза?
Лумос.
Свечано се заклињем да не смерам ништа добро.
Невоља решена.
Нокс.