Skrivnosten Peru.
Prostrana, neraziskana divjina ovita v tančico skrivnosti. Vse do sedaj!
Saj sem dobil nalogo s strani kolegov geografov,
da zapustim udobje svojega doma in družino
ter se odpravim na pot odkritja.
Nisem imel veliko prtljage, samo zelo nujne stvari.
Zemljevide, dnevne obroke, skromen časomer in potovalni klavir.
In končno, globoko v podrasti, sem zagledal nekaj nenavadnega.
Neodkrito vrsto medveda.
Vzeti moram primerek za muzej.
Mislil sem, da je moj čas potekel, da ni več povratka nazaj.
Ampak medved je rešil moje življenje.
Vodil me je skozi junglo da bi mi pokazal svoj svet
in v zameno, sem mu predstavil našega.
To je teleskop. To je dedov teleskop.
Bodi zelo previden s tem.
To je milo. Jaz tega ne bi jedel.
Tukaj je, zakaj ne poskusiš tega? To je marmelada.
Namažeš na toast, daš v sendvič, ali...
Ali pa jo lahko spiješ. Zelo dobro.
To je London. Od tam sem jaz.
Lon-Don.
Mojbog
Zdaj pa poskusi Stratford-upon-Avon.
Sčasoma, sem postal z medvedoma prijatelj in jima celo dal imena.
Samici po moji dragi pokojni mami
in samcu po eksotičnem boksarju, ki sem ga nekoč spoznal v baru.
Ampak prišel je čas, da se počasi vrnem k svoji ženi in hčeri
in delim svoja odkritja s svetom.
Zbogom, Lucy. Zbogom, Pastuzo.
Če vaju pot zanese v London, bosta deležna zelo toplega sprejema.
Medveda sta me ogromno naučila,
ampak sprašujem se, če sta se onadva sploh kaj naučila od mene.
Veliko let kasneje
Marmelada!
Zrelo je. Zrelo je. Končno je zrelo.
Teta Lucy!
Stric Pastuzo!
Nikoli ne boš uganil...
PADDINGTON
Dobro jutro, teta Lucy.
Dobro jutro, moj mali orkan.
Zakaj moraš prihrumeti, kot naravna katastrofa?
Ampak, stric Pastuzo... zrele so.
Dan Marmelade je!
Dan Marmelade!
Paše mi. Dan Marmelade!
Umirita se.
Ni potrebno hiteti.
Bodi previden tam zgoraj.
In šape stran od mojega klobuka.
Bom.
Marmelada.
Samo en sendvič vsebuje vitamine in minerale,
ki jih medved potrebuje za cel dan.
Neverjetno.
In recept tvoje tete Lucy, je celo boljši od raziskovalčevega.
Moramo mu odnesti kozarec, ko bomo odšli v London.
London?
Ne skrbi! O tem potovanju se pogovarjava že 40 let.
Nekega dne Pastuzo.
Ampak zakaj bi sploh hotela kam iti,
če živimo na najboljšem kraju na svetu?
Križana gora!
Sem ti rekel, da bodi previden.
In vrni mi klobuk.
Ja stric. Ampak... -Nič ampak.
Čas je že, da dobim malo spoštovanja tukaj.
Nerodna reč.
Ampak okusno.
Prijateljski nasvet za tujca v Londonu. Lekcija tri.
Ob mraku naletite na tujce na ulici.
Vljudno jih pozdravite. -Dober večer.
Za nadaljevanje pogovora, govorite o vremenu.
Močno lije, a ne?
Londončani lahko na 107 načinov povemo, da dežuje...
Lahko pojem zadnji sendvič? -Ne, potrebujem to.
Pameten medved ima vedno sendvič z marmelado po klobukom
za nujne primere.
in čebri letijo z neba.
Sledite tem preprostim pravilom in v Londonu se boste počutili kot doma.
Teta Lucy? -Potres!
Pojdita v zaklon!
Teta Lucy! -Ne ustavljaj je!
Si v redu?
Stric Pastuzo!
Dol!
Stric Pastuzo?
Pastuzo?
Stric Pastuzo?
Teta Lucy.
Kaj bova storila?
Skrivaj se do Londona.
Ampak... ti ne greš zraven?
Prestara in preutrujena sem, da bi šla kam dlje.
Kaj boš storila?
Ne skrbi zame.
Na varnem bom v domu upokojenih medvedov.
Ampak, ni še čas, da se ti upokojiš.
Nov dom moraš poiskati. V Londonu.
Ampak tam nikogar ne poznam. Kaj če ne marajo medvedov?
Veš, nekoč je bila vojna v raziskovalčevi deželi.
Tisoče otrok je bilo poslanih na varno,
odšli so z železniške postaje z oznakami okoli vratu
in neznane družine so jih vzele in jih imele rade, kot svoje lastne.
Ne bodo pozabili, kako se obnašati do tujcev.
Pazi nase dragec moj. Ne pozabi manir.
In bodi na varnem.
Prav, samo dol bom dal.
Vrgel bom dol.
Živijo.
London.
Točno. Ja. Manire. Pa dajmo.
Dobro jutro. Res lije, a ne?
Čudno.
Kako ste kaj? Samo dom iščem. In jaz...
Pozdravljeni?
Oprostite...
Ali kdorkoli ve kje... kje lahko najdem dom?
Kdorkoli?
Potniki, naj imajo svojo prtljago ves čas ob sebi.
Nenadzorovani predmeti bodo odneseni in so lahko uničeni.
Jojmene!
Pozdravljen.
Si lačen?
Jaz tudi.
Ampak to je vse kar imam. Res je samo za nujne primere.
No pa daj.
Vidim, kaj sem naredil.
Dajte no, ne morete vsi imeti nujen primer.
Lahko greste vsi stran, prosim? Moram spodobno izgledati.
To je bilo tako dolgočasno. -Žal mi je, da se tako počutite,
ampak ta teden sem jaz izbiral in užival sem v ogledu Viktorijanske volne.
Vsaj dan smo preživeli skupaj, kot družina.
In veliko smo se naučili o volni. -Si se ti zabavala bučka?
Judy mi je ime in bilo je v redu, dokler nisi skočila v jezero.
Je viktorijanski ribnik za kopanje. Temu je namenjen.
Ne naga! -No, pozabila sem kopalke.
Jonathan, ne skači tako.
Sedem procentov otroških nezgod se zgodi zaradi skakanja.
Če bom astronavt... -Ne boš.
Lahko si kar hočeš orešček.
Tujec nevarnost. -Kaj?
Glejte v tla. Nekakšen medved je tam.
Verjetno nekaj prodaja. -Dobre večer.
Ne hvala.
Jojmene.
Zagotovo delam nekaj narobe.
Pozdravljen.
Mary!
Pozdravljeni.
Lije kot iz škafa, a ne?
Ja.
Mama...
Ne zameri vprašanju, ampak ne bi moral biti doma?
Ja, moral bi. Ampak... nisem še ugotovil, kako najti dom.
Kje so tvoji starši? -Umrla sta, ko sem bil majhen.
Pa smo tam. -Samo teto še imam.
In kje je ona? -Skrivnostni Peru.
V domu upokojenih medvedov. -Seveda je.
Kako si prišel sem?
Skrival sem se. V rešilnem čolnu. -Fino!
In jedel marmelado. Ste vedeli, da imajo medvedi radi marmelado?
Niti tega nisem vedel, da znajo medvedje govoriti.
Samo določena vrsta.
Ni nas veliko ostalo.
In kaj boš zdaj naredil?
Mislim, da bom verjetno spal v tistem košu.
Tako je prav. Kakorkoli...
Očka! -Zakaj ti ne bi pomagali?
Ja, prosim. Če ste prepričani, da vam ni odveč?
Seveda ne. Kajne dragi?
Sploh ne.
Ja, to je dobro. -Torej...
Kako ti je ime?
Imajo medvedi imena? -Seveda jih imamo.
Ime mi je...
Kako prosim?
V redu.
No daj.
Ti poskusi.
Iz zadnjega dela grla.
G. Brown, to je skrajno prostaško.
Končno.
Počakajte me.
Pride kdo ponj?
Nikogar ni. Z nami bi moral.
Ni šans. -Oči!
Ostani kjer si. -Spravlja nas v zadrego.
Ne moremo ga pustiti tukaj.
Lahko. Ni naša skrb.
Mladi medved je, ki potrebuje našo pomoč, Henry.
Samo za eno noč, dokler ne najdemo pravih ljudi, ki bodo skrbeli zanj.
Takole.
Prav. -Ja!
Oprosti? -Živijo.
Strašno mi je žal, ne poznam tvojega imena.
Imam medvedje ime, ampak izgleda, da ga je težko izgovoriti.
To ni zrelo.
Mogoče bi želel angleško ime. -Angleško ime? Kakšno?
Poglej Henry, popolno je.
Rada bi ga poimenovala Ketchup? Medo Ketchup?
Paddingtonl -Paddington?
Paddington.
Pa-dding-ton.
Paddington!
Pardon! Všeč mi je.
Torej Paddington, bi odšel domov z nami?
Kako imenujete to pot?
Mladi medo je rekel, da je prvič v Londonu.
Pa sem mislil, da mu pokažem znamenitosti.
Več bi moral računati! -Obdržite drobiž.
Razvedri se prijatelj. Mogoče se ne bo nikoli zgodilo.
Dragi, imaš ključe?
Pridi Paddington.
Ja.
Ampak to... to je čudovito!
Mislil sem že,
da mi nihče ne bo dal doma, ampak to...! Zrelo je.
Ampak to mi bo popolnoma ustrezalo. Hvala lepa
Ne bomo ti dali doma.
Je samo za eno noč
Ko pride mladoletna oseba prvič v to državo,
se ne vseli k ljudem, ki jih je ravnokar spoznal.
Ne? -Potrebuješ primernega skrbnika.
Kaj je to?
Odrasla oseba, ki te vzame v svoj dom in skrbi zate.
Kot ti?
Ja, prav imaš.
Ampak ne ti?
Ne. Mi ne počnemo tega.
Ponavadi je to nekdo, ki ga poznaš. -Ampak kaj, če ne poznam nikogar?
V tem primeru, te bodo vladni organi nastanili v nekakšni ustanovi.
Kaj? Kot sirotišnica?
Ne, ne, ne, ne sirotišnica.
Neke vrste ustanova za mladoletnike,
katerih starši so umrli.
Kaj pa tisti raziskovalec? -Kdo?
Moški, ki nas je obiskal v Peruju. Rekel je, da smo vedno dobrodošli.
Kako mu je bilo ime? Lahko greš zdaj.
Ne poznam njegovega človeškega imena.
Stric in teta takrat še nista znala angleško,
tako da sta mu rekla...
Ne more biti veliko raziskovalcev, ki so bili v Peruju.
Mogoče ga lahko najdemo.
Brez imena? Ne bi preveč upal.
V redu, pridi, gremo v pižamo.
Jonathan!
Hodi.
Ne skrbi Paddington.
Našli ga bomo. -Hvala.
Poglejva v enciklopedijo,
razen, če bi se raje prej osvežil.
Kako prosim?
Saj veš, uporabil sanitarije? Večina to naredi, po dolgem potovanju.
Če morajo ljudje to narediti, potem bi jaz tudi.
Na vrhu stopnic. -Na vrhu... Stopnice.
Prav. Tako boš šel. Dobro.
Si v redu? -Vse je v redu.
Pozdravljeni. Henry Brown pri aparatu. 32 Windsor Gardens.
Samo nekaj bi rad dodal k zavarovanju doma.
Zadeva je takšna, da imamo nocoj na obisku medveda
in za vsak slučaj potrebujem dodatno kritje... Ja, medveda.
Ne, pravega.
Kakšen meter.
Grizli? Ne ravno.
Vendar še nisem videl, kakšen je zjutraj.
Torej, koliko bi to naneslo?
Pripravite se na najhujše, mladina. Nocoj bo nevihta.
Na radiu so rekli, da se jasni.
Radio! Čutila sem v kolenih. Moja kolena nikoli ne lažejo.
Veste kaj, ga. Bird! Našli smo medveda!
Pravega medveda iz Peruja! -Lepo dragec.
Ne izgledate preveč presenečeno.
Nič več me ne preseneti, odkar so izumili mikrovalovko.
In še vedno ti ne zaupam.
Hvala, ker čakate. Vaš klic je...
- ..skromno... -"pomemben za nas.
Kje bo spal? -Ne v moji sobi. On je on.
Tony je tudi on. -Utihni.
In Tony bi bil več kot dobrodošel.
Kdo je Tony? -Opozarjam te.
Samo nekdo, v kogar je zaljubljena. -Ne? Dragica, res?
Dovolj je! -Kdaj ga bomo spoznali?
Ga lahko spoznam? Dragica?
Lahko spi v moji sobi. -V nikogaršnji sobi ne bo spal.
Na podstrešju bo. Hočem, da vsi zaklenete svoja vrata.
Ničesar ne najdem o angleškem raziskovalcu v Peruju.
Seveda ne. -Zakaj ne?
Vse si je izmislil. Na take jokajoče zgodbice pada tvoja mama.
Počakaj, to ni pravično. -Zelo pravično je.
Domov si pripeljala nekega medveda.
Zelo nerodno. -Ti bi enako naredila.
Bolj sva si podobni, kot misliš.
Kaj počneš? -Nevihta je nad nami.
Ti in tvoja kolena. Zagotovo vam lahko povem ga. Bird,
da notri ne bo deževalo.
Ne. -Se že premika.
G. Brown, ste na liniji? -Ja, halo.
Ja, to je v redu.
Ne, ne, ne, ne berite mi splošnih pogojev.
To hočem čim prej urediti. Ne dajte me ponovno na čakanje!
Paddington? Kaj se dogaja tam notri?
Nič. Težave imam s sanitarijami.
Lepo vreme za race?
To je bilo mega.
Draga teta Lucy. Prišel sem v London
in do sedaj je deževalo, lilo, pršilo in ga metalo dol.
Pogrešam te.
London ni takšen, kot smo si predstavljali.
Skoraj nihče ne pozdravi ali pa nosi klobuk.
In ne moreš se samo pojaviti na postaji in dobiti dom.
Težko si je prestavljati, kam spada medved
v tako tujem, mrzlem mestu.
Na srečo sem spoznal Brownove, ki mi pustijo spati na podstrešju.
Imajo prijetno hišo, ampak ne bom smel ostati.
Ta žival gre naravnost do vladnih organov.
Kaj pa raziskovalec? -Nobenega raziskovalca ni.
Družina ne bo izpostavljena nevarnosti, medtem, ko neuspešno iščeš.
Takoj zjutraj bo medved odšel.
Brownovi so zelo čudno pleme.
G. Brown je nekakšen analitik tveganja.
Pravi, da medved v hiši znatno poveča možnosti za večjo katastrofo
za 4,000%.
Ga. Brown ilustrira pustolovske zgodbe.
Njena zadnja se nahaja v tunelih in kanalih pod Londonom.
Pravi, da se ji je zataknilo,
ker si ne more predstavljati, kako izgleda njen junak,
ampak Prez težav si izmisli kakšen vzdevek za svojo hči Judy,
kot na primer "bleščica" in "kokos" in... -Pokalica? Živijo, dragica.
Razmišljala sem, da bi jutri zvečer odšla do kanalov.
Mogoče bi se mi hotela pridružiti. Lahko pripelješ Tonija.
Zakaj bi hotela kogarkoli pripeljati dol na stranišče?
Daj no dragica, sploh ni tako.
Je podzemni tunel, ki te lahko popelje kamorkoli v mestu.
Čudno je, smrdi in spravlja v zadrego.
Res je. Prav imaš.
Judy trpi, zaradi resnega stanja,
ki se mu reče "zadrega".
Videva se s fantom Tonijem, ampak ga noče pripeljati domov.
Kdaj lahko pridem k tebi domov? -To se ne bo zgodilo.
Uči se Kitajsko...
Mi lahko poveste, kako pridem do poslovne četrti?
..da bo lahko pobegnila in odprla malo podjetje.
Obtožen sem bil izdajanja podatkov
in potrebujem odvetnika.
Ko Jonathan odraste, želi postati astronavt.
Lansko leto je izdelal raketne škornje...
Tri, dva, ena.
in se sedaj sme igrati
samo z varnimi, poučnimi, notranjimi igračami iz starih časov.
Živijo s starejšo sorodnico, ki ji pravijo ga. Bird.
Njen mož je bil v mornarici in še vedno so ji všeč ladijske oblike.
Jutri me peljejo do vladnih organov,
ki me bodo nastanili nekje, kar ni sirotišnica,
ampak vseeno ne zveni, kot dom, na katerega sva upala.
Ne moreš spati?
Jaz tudi ne.
Želim si, da bi našli raziskovalca.
Vem Paddington. Ampak vsepovsod sem pogledala
in nikjer ni omenjena angleška odprava v Peru.
Ampak res je bil raziskovalec, ga. Brown. Stricu je dal ta klobuk.
To je bil raziskovalčev klobuk?
Zakaj?
Imam prijatelja, ki ima starinarnico na Portobello Road.
Vse ve o starih stvareh, kot je tvoj klobuk.
Možno je, da nama bo lahko pomagal najti raziskovalca.
To bi bilo čudovito.
Ampak, kaj ni g. Brown rekel... -Ne skrbi glede g. Browna.
Kar se njega tiče, greva do vladnih organov.
Ne bom stala ob strani, če obstaja možnost, da ti najdemo pravi dom.
Zdaj se pa naspi, prav?
Nočko.
Jutri bova našla raziskovalca.
Pozdrav od Paddingtona.
PS. Tako mi je sedaj ime.
Dober večer Grant.
Gospa Direktor.
Še ena pošiljka iz luke?
Prinesite.
Ja!
Čudovita pridobitev za kolekcijo boš.
Vas ne skrbi, da bodo ljudje začeli spraševati?
Sploh ne. Kar se tukajšnjih ekologov tiče,
nikoli ne bi nagačila uboge nemočne živalce.
Čeprav zame ni dovolj samo varovanje te prašne stare zbirke.
Še sama moram dodati kakšen nenavaden primerek.
Neka čudna vrsta živali je bila danes v pristanišču.
Ja?
Bil sem na obhodu, kot običajno,
ko sem zagledal nekaj lepljivega na palubi ene izmed ladij.
Mislim, da sem videl odtise šap.
Karkoli jih je pustilo,
je bilo skrito v rešilnem čolnu.
Moralo je biti tam vse od Peruja.
Ni živelo od drugega, kot marmelade.
Si rekel marmelada?
Kaj se mu je zgodilo?
Odtihotapil se je s poštnim kombijem. -Ja?
Sledil sem mu do Paddingtona. -Dobro.
Ampak je izginil.
Oprosti. Ampak to bitje mi veliko pomeni.
Zakaj? Je ogrožen?
Zdaj je.
Vem, da imate radi marmelado, ampak to je moj sendvič.
Saj ne uporabljate teh krtač za ušesa za čiščenje zob, a ne g. Brown?
Čudna navada.
Jutro!
Super.
Jonathan. Niti pomisli ne na to.
34 % nezgod pred zajtrkom vključuje stopniščne ograje.
Ampak Paddington... -Ne zanima me, kaj Paddington...
Tako je nadležno mama. -Kaj pa bučka?
Vse moje toaletne stvari so uničene.
Nikoli mi ni bilo všeč, da uporabljaš kemikalije za lase.
Povzročajo opustošenje na koži.
Jutro, Judy. -Živijo.
Zakaj je očka tako dolgočasen in nadležen? -To je za tvoje dobro.
Bodita prijazna, ljubčka.
Želela sem si samo umiti obraz.
Bolje?
Dajmo vidva, šolo bosta zamudila.
Strašen hrup je prihajal sinoči iz vaše smeri, Brown.
Pozdravljeni, g. Curry. Žal mi je, če smo vas vznemirili.
Dobro jutro.
Mislim, da se še ne poznava. -G. Curry, to je Paddington.
Medved je. -Vidim.
Zagotovo si daleč od doma. -Sem iz Skrivnostnega Peruja.
Ne skrbite, g. Curry, odhaja.
To je dobro.Nočem, da me budite s svojo glasno glasbo iz jungle.
Nikomur v šoli ne povej za Paddington.
Zakaj ne?
Zato, ker nas že tako ali tako imajo vsi za čudake.
Pozdravljeni.
Pes!
Kje je medved? Zdaj pa pazi. Lopovi, morilci
in žeparji so na vsakem peronu. Tako da pojdi za nami
in naredi točno to, kar se ti reče. -V redu.
Hvala.
Nadzornik !
Glede vladnih organov. Natisnil sem navodila za pot.
Plastificirana.
Zelene puščice so za... -Hvala dragi.
Točno vem, kam moram.
Kje je Paddington? -Kaj?
Paddington.
Paddingtonl
Pse je potrebno nositi.
Stojte na desni.
Paddington?
Paddington!
Tukaj! -Prihajam.
Tale je moj, hvala.
Predvidevam, da je tale vaš.
Veš kaj Paddington?
Ni daleč do starinarnice. Zakaj ne bi šla peš?
Ga. Brown. Vstopite. -Vi ste g. Gruber.
In ti si mladenič, ki ima ta fantastičen klobuk.
Dobrodošel. Ravno v času dopoldanske malice sta prišla.
Vsak dan pride ob 11 uri
prinese odrešitev.
Kot vlak, s katerim sem potoval pred leti.
Res? -Ja. Veš,
v moji državi je bilo veliko težav.
Zato so me starši poslali na drugi konec Europe,
ko sem bil nekje tvojih let.
Je bilo težko najti dom?
Imel sem pra teto, ki me je vzela pod streho.
Gospodič Gruber?
Ampak sem kmalu spoznal, da je dom več, kot le streha nad glavo.
Moje telo je potovalo zelo hitro, ampak moje srce...
je potrebovalo malce dlje časa.
Rad bi si ogledal tvoj klobuk.
Hvala. -Nenavadna barva.
Težko je reče, koliko je je originalne in koliko je...
Marmelada?
Stric je vedno imel sendvič z marmelado pod klobukom,
za nujne primere.
Vlečeš me za nos. Odlična zamisel.
Če natančno pogledaš,
lahko vidiš, da je klobuk ročno delo,
kar pomeni, da je edinstven.
Res? -Ja.
Pozdravljeni.
Počakajte. -Zelo je prefinjen.
Paddington! -Gospod je izgubil denarnico!
Kje je?
Pazi! -Stoj!
Vrni se!
Kaj počne?
Oprostite. Mimo grem. -Previdno!
Rad bi vrnil izgubljeno lastnino.
Kaj počneš?
Oprostite!
Vrni se!
Nekakšen drobcen policijski medo.
Ti!
Kaj počneš?
Rad bi vrnil izgubljeno lastnino.
Pojdi stran! Pusti mojega psa!
Bi piškot?
Charlie Delta. Policaj v stiski. Nujno potrebuje pomoč. Gremo...
Čez 100 metrov, zavijte levo.
Tvojo denarnico imam!
V bistvu je dobra zabava.
Zimska pravljica
vsebuje Shakespearovo najbolj znano dramsko delo:
"Izhod, preganjan s strani..." -Paddington?
Paddington? -Poglejte, medved!
Izgubil si denarnico.
Šment, kar nekaj jih imaš.
Res je.
Ne, ne razumete. Samo izgubljeno lastnino sem poskušal vrniti.
Živijo Judy.
Poznaš tega medveda?
Mega je.
Ime mu je Paddington. -Hvala.
Hvala.
Dobro opravljeno. -Junaški medo!
Res? Vsak medved bi to naredil.
Ne morem se ti dovolj zahvaliti.
Ta podlež je tedne kradel tu naokoli.
Bil je presenetljiv.
In lahko sem pogledal njegov klobuk.
Vidiš, to ni navaden klobuk. -Ne?
Ne. Te oznake pomenijo, da je pripadal članu Geografskega Združenja.
Kaj je to?
Zelo staro društvo raziskovalcev.
Obišči jih zjutraj
in, če se ti nasmehne sreča,
ti bodo znali povedati, za koga so ga naredili.
Prav. Proteini.
Na piškot? -Na piškot.
0.5 gramov. -Ja.
Ogljikovi hidrati.
Na piškot? -Na piškot.
7.7 gramov. -Ja.
Natrij.
To vem. -Res?
Je kanček? -Ni kanček.
On je, po vseh te letih, res je on!
Nagačen medved si.
Eno noč si rekla. Eno noč! -Vem...
Obljubila si, da ga boš peljala do vladnih organov.
Nisem obljubila. -Si pa močno namigovala.
Oprosti, ampak govoril je resnico. Res obstaja raziskovalec.
Kaj počneš? -Delam svoj "ne zmeni se" izraz.
Dihaš pravilno? -Diham.
Samo do Geografskega Združenja ga moramo peljati.
Stoj! -Roka je šla gor.
Dovolj smo naredili za tega medveda. -In glas.
Prevzemam vajeti! -Ti boš prevzel vajeti?
Ja! Paddington je nevaren za to družino.
Jonathan je že dovolj neodgovoren,
ne potrebujemo še divje živali.
Paddington. Si videl časopis?
Šment.
Samo en dan si v Londonu in si že slaven.
Oprosti, ker prej nisem bila prijazna.
Nova šola je in nisem hotela, da vsi mislijo, da sem čudna.
Razumem, Judy. Ni lahko biti nekje na novo.
Ne, ni.
Ušesni vosek je pustil na moji zobni ščetki!
Vse je lahko zelo drugače, kot pa si si predstavljal.
Naj te ne motita. Očka je od nekdaj dolgočasen in nadležen.
Ne govori tega. Veliko se skriva s njem.
Kot na primer? -Ko sem ga prvič spoznala,
je bil zelo drugačen.
To je moja punca.
To naju ne bo spremenilo, a ne? -Ni šans punči.
Otroka bova dobila!
Ampak očetovstvo čudno vpliva na moškega.
Pazite, otrok je tukaj. Umaknite se, otrok gre mimo.
Ne hodite blizu z rožami? Premlada je za cvetni prah.
Kje je motor, dragi? -To je naš novi avto.
Kaj? Zelo je bež, a ne?
Je mirne in naravne barve. Vstopi.
Bistvo je, da vaju ima oče zelo rad. Dajta mu priložnost.
Lahko vaju preseneti.
Mogoče potrebujeta z očetom nov začetek.
Najbrž nisem naredil najboljšega prvega vtisa.
Ne razumi narobe, ampak...
zakaj ne bi poskrbeli za bolj primeren izgled?
Počakaj trenutek. Ne misliš na...
toaleto?
Umiri se, Paddington, ni tako slabo. -Je tako slabo.
Ob vsem tem dežju, potrebujete prhe še v hišah?
Sedaj sva starša in morava ščititi svoje otroke.
Saj jih.
Vpijeta. -To je smeh.
Veter. Vroč veter. Dva vroča vetrova.
Ni mi všeč.
Upam, da ne bom izgledal čudno po vsem tem.
Preveč? -Preveč.
Preveč? Bi šel po krtačo?
Tukaj je.
To je moj star plašč. -Pravzaprav je bil naprej moj.
Dolgo pred tem pa je bil moj.
Res, g. Brown? -Res?
Nosil ga je na prvi šolski dan. -Lep je.
Leseni gumbi za šape.
In ta dva predalčka za sendvič sta odlična zamisel.
Moram reči, da se ti lepo poda.
Nikoli si nisem mislil, da mi bo všeč človeški plašč, ampak...
Izgledaš, kot eden izmed nas.
Ne boš poslal Paddingtona k vladnim organom, a ne?
Boš poskusil z Geografskim Združenjem?
Ja, v redu. Videli bomo, če kaj vedo.
Ampak, če je slepa ulica... -Prepričana sem, da ni.
Hvala lepa, g. Brown.
Zagotovo imaš obilico nenavadnih strank.
Pojma nimaš, draga.
Imel sem škofe, čarovnike, medvede, kontorzionista.
Si rekel medvede?
Pravzaprav sem ravno sinoči imel enega.
Kako fascinantno. Predvidevam, da se ne spomniš, kam si ga peljal?
Žal ti ne morem povedati, draga. -Zakaj ne?
Ni v skladu s Taksi kodeksom, a ne? -S čim?
Taksi kodeks! Je prisega o zaupnosti, ki jo damo.
Saj veš, kot vaši zdravniki, vaši duhovniki, vaši srednjeveški vitezi.
Saj razumeš, a ne?
Seveda.
Naj ti zaupam o svojem kodeksu.
Če mi kdo ne da, kar potrebujem, mu odstranim dele telesa.
Začnem z nosnimi kocinami.
Nato preidem na nekaj sočnega.
To je moj kodeks in vedno se ga držim.
Se ti vedno držiš svojega?
Ni čisto pravi kodeks. -Ne?
Je bolj skupek navodil, kot pa zavezujoči etos.
Potem pa povej, kam si peljal medveda?
Windsor Gardens! -Hvala.
Ob tej uri ne bi šel do Westwaja. Bolje da greš na sever...
Adijo Paddington. -Adijo Jonathan.
Srečno. -Adijo Paddington.
Adijo. Upam, da bo ste vsi imeli lep dan.
Res so mi všeč tile francoski sendviči, ga. Bird. Zelo so eksotični.
Ti lahko pomagam sinko? -Samo trenutek.
Tukaj si že 47 minut. Imaš zelo dolg klic
ali pa nameščaš nedovoljen reklamni material v telefonsko govorilnico.
Zelo mi je žal.
Ni problema... gospa.
Opravičujem se, ker sem vas zmotil. Samo,
opazujem vse prihode in odhode...
nekaj sumljivih posebnežev se potika naokoli.
Pridi, opraviva s tem.
Celo medved je tukaj. Zelo neprijetno bitje.
Pravzaprav je medved razlog, da sem tukaj.
Dobrodošli v Geografsko Združenje. Sta člana?
Ne, ampak iščeva enega.
Ime? -Ne poznava njegovega imena,
veva pa, da je šel na vašo odpravo v Skrivnostni Peru.
Skrivnostni Peru.
Nikoli nismo bili v Peruju.
Kaj? Ampak zagotovo ste bili.
Vidim, da ste zelo zaposleni. Mogoče bi lahko šla sama preveriti.
Več kot dva milijona pisem, dnevnikov in predmetov je v našem arhivu,
precizno arhiviranih in temu ne bi bilo tako,
če bi dovolili čudakom in njihovim medvedom brskati naokoli.
Poslušajte... -Prosila vaju bom, da odideta.
Pridi Paddington.
Paddington?
Paddington! -G. Brown? Semkaj.
Kaj počneš? -Morava priti do arhiva.
Paddington, ne razumi tega narobe,
ampak si prepričan, da je bil raziskovalec?
Da nisi samo našel klobuk in si izmislil neko...
Kaj? Zakaj me tako gledaš?
Se mi zdi, ali je tu notri vroče? Zakaj se počutim tako...
Nelagodno?
Zardelo?
Slabo?
Reče se strmeti.
Teta me je naučila za primer, ko ljudje pozabijo na svoje manire.
Daj mi moč. -G. Brown, lahko mi zaupate.
Res je bil raziskovalec.
In če ga bova našla vem, da mi bo dal dom.
Pravi dom, kot je vaš.
Imam zamisel. Ampak bom potreboval pomoč.
To ne do delovalo. -Seveda bo.
Zelo lepo izgledaš. -To bodo rekli v zaporu.
Jutro. -Pozdravljeni.
Počakaj.
Nisem te še videl, ali pač?
Ne, tako je. Nova sem.
Se mi je zdelo.
Lep dan, a ne?
Nenavadno vroče.
Kot ti.
Le pojdi. Poskoči.
V redu!
Skrivnostni Peru.
200 zadetkov! -Sem vedel, da je nekaj skrivala.
Kaj je?
Piše "podatki uničeni". Poglejva ostale.
Novo dekle.
Je kakšna težava?
Pozabil sem preveriti tvojo dovolilnico. -Dovolilnico. Ja.
Stara fotografija je.
Prepričan sem, da si vedno bila...
0-0-2. Pridobi.
Malo si se spremenila.
Zelo sem shujšala.
Ne mi reč.
In...
Pod laser sem šla.
In roka je ponovno zrasla.
Umetna roka je.
Res ničesar ne čutiš?
Ničesar. -Neverjetno.
Na stranišče grem.
Se vidiva kmalu.
G. Brown, nekaj sem našel.
To je imenitno. Zdaj pa jih dajva nazaj in pojdiva.
G. Brown...
Zaradi nečesa se zatika.
Mislim, da je francoska štruca. Je to arašidovo maslo?
Preveč oranžno. Mislim, da je...
Marmelada.
Ti!
Ustavite to seksi žensko!
Stoj!
Lep dom imate, g. Curry. -Že celo življenje živim tukaj.
Podedoval sem ga po mami. Zelo zadržana ženska.
In glede na to, da ste tako predan skupnosti, mi je jasno zakaj
vas je bivanje te pošasti pri sosedih tako vznemirilo.
Verjetno bi moral biti hvaležen, da je samo en medved.
Vedno se začne samo z enim, g. Curry.
Kaj kmalu bodo preplavili ulico.
Dlake v odtokih.
Metanje kruha v starke.
Hrupni nočni pikniki.
Kaj lahko storiva? -Poznam določene ljudi.
Če dobim medveda, lahko poskrbim zanj,
brez vprašanj. -Res?
Ampak ne bom zmogla sama. Potrebujem močnega in sposobnega moškega.
Mene? Torej...
Če se bom preveč zadrževala tu okoli, bodo ljudje začeli spraševati.
Ampak ti? Ti lahko paziš nanj, a ne? Zame?
Seveda.
Odlično. Potem naredi to. Takoj, ko bo sam, ga bova zgrabila.
Prižgite g. Gruber.
Sta res vlomila? -Tako je.
Zveni zelo hrabro.
Včasih je potrebno biti dolgočasen in nadležen,
včasih pa je potrebno biti moški.
G. Brown se je oblekel v žensko in nekdo ga je zbadal z bucikami.
Kaj? -Začenja se.
Kaj je bilo to? -Ni važno.
V obleki? -Ne!
Ni izgledalo kot obleka.
Bolj domača halja. Pravzaprav zelo osvobajajoče.
Skrivnostni Peru. Prostrana, neraziskana divjina,
ovita v tančico skrivnosti. Vse do sedaj!
Od tod prihajaš?
Paddington, neverjetno je.
Zbogom, Lucy. Zbogom, Pastuzo.
Če vaju kdaj pot zanese v London, bosta deležna zelo toplega sprejema.
Medveda sta me ogromno naučila,
ampak sprašujem se, če sta se onadva sploh kaj naučila od mene
Montgomery Clyde.
Draga teta Lucy. Nikoli ne boš uganila.
Danes sem videl film, ki ga je raziskovalec posnel o Skrivnostnem Peruju.
Pogrešam stari dom, čeprav začenjam razumeti življenje v Londonu.
Brownovi so čudno pleme, ampak so mi všeč.
Kako ima G. Brown urejen svoj pisarniški material.
Nenavadni predmeti, ki jih Ga. Brown najde v svoji torbici.
Tukaj si.
Kako ima Ga. Bird sesalnik za vsako priložnost.
Da se lahko Judy nauči vsakega jezika. Celo medvedščine.
Odlična izgovorjava.
In kako lahko Jonathan izdela skoraj vse,
samo z uporabo starih poučnih igrač.
To je neverjetno!
Zelo nenavadno je. Mogoče bom vsak čas našel raziskovalca,
ampak se tukaj počutim skoraj kot doma.
Paddington, v teh knjigah so imena in naslovi
vseh ljudi, ki živijo v Londonu.
Če poiščemo vse "M Clyde", bomo našli raziskovalca.
Hvala, ga. Brown. -Dajmo vidva, pojdimo.
Počakajte me. Pogledala bom, če lahko najdem
v knjižnici kaj o kapitanu Clydu.
S teboj grem. Kupiti moram marmelado.
Ne bi moral nekdo ostati z Paddingtonom?
Saj je samo za nekaj ur.
Ne skrbite, g. Brown. Mislim, da sem se že navadil.
Pazi nase.
Dijo. -Adijo.
Si takšnega že kdaj vozil?
Ja?
Ja? -Medenka, tukaj Neustrašni orel.
Kaj? -G. Curry.
Predlagal sem, da uporabljava vzdevke.
Medenka in Neustrašni Orel. -Ja, seveda.
Imaš kakšne novice, Neustrašni...?
Orel. -Orel?
Da!
Kosmata nadloga je sama doma. Ponavljam,
Kosmata nadloga je sama doma.
Prihajam.
Medenka.
Na streho moram. -Ja.
Zanima me, če bi kasneje proslavila ob večerji.
Pripravil sem sendviče z mesom in testeninami ter kumaricami.
Zveni sijajno. -V torek jim je potekel rok,
a ponavadi so dobri še en teden.
G. Curry. Streha?
M Clyde, M Clyde...
Jojmene.
Prihajam!
Daj no medved.
Samo malo sem se zapletel v pisarniški material.
Daj no medvedek.
Slon!
Medved!
Skrij se!
Draga! Draga! Prihajam Medenka!
Medenka! Medenka!
Nisem bil jaz kriv.
Je bil še kdo drug v hiši? Vrata so bila zaklenjena.
Slon je bil. -Slon?
Imelo je slonjo glavo in kačje telo, poskušalo me je ustreliti!
Si pil slano vodo? -Ne.
Paddington, povej nam, kaj se je v resnici zgodilo
Kaj? -Ne bomo jezni.
Govori v svojem imenu. -Ga. Brown, morate mi verjeti.
Nikoli se vam ne bi zlagal.
Žal mi je, ampak to je bila pika na i.
Nesreča je bila. Zgodijo se.
Ampak otroka... -Paddington je nekaj najboljšega,
kar se jima je zgodilo. Srečna sta.
V čem je smisel njune sreče, če nista varna?
V nevarnost ju spravlja.
Morata biti najina glavna skrb.
Saj sta!
Sta.
Najhuje je, da nam noče povedati resnice.
Kako naj živi z nami, če mu ne moremo zaupati?
Ne vem, Henry.
Morava se soočiti z dejstvi.
Ta hiša enostavno ni primerna za medveda.
Morda imaš prav.
Mogoče bi ga morala odpeljati do vladnih organov.
Hvala.
Ven!
Prekleti medvedi!
"Dragi Brownovi."
"Hvala, ker sem lahko bival pri vas. Ste zelo prijetna družina."
"Zelo mi je žal zaradi poplave in požara...
in nezgode pri Geografskem Združenju."
"Upam, da se bodo...
sedaj ko sem odšel, stvari malo umirile."
"Vaš, Paddington."
Gremo za njim?
Bolje je tako.
Ni spadal sem.
Kako lahko to rečeš?
Judy.
V svojo sobo grem.
Kam greš? -Samo...
Moram vedeti, da je z njim vse v redu.
Enostavno ne razumeš, a ne?
Kaj?
Ta družina je potrebovala medveda, tako kot je on potreboval vas.
Tako. Svoje sem povedala.
Oprostite, iščem Montgomery Clyda.
Oprosti prijatelj, jaz sem Morgan Clyde.
Hvala.
Kakšen meter je velik.
Ima svetlo rdeč klobuk in star plašč.
In medved je.
Ni ravno veliko podatkov.
Res?
Montgomery Clyde?
Sem Marjorie Clyde, dragec.
Še vedno nobenih novic.
Če te slučajno zanima.
Dobro.
Kdo je? - Pozdravljeni.
Iščem Montgomery Clyda.
Nisem še slišal zanj. -Zagotovo ste.
Vsepovsod sem že bil in vi ste zadnji...
zakaj ne greš stran?
Če vaju pot zanese v London,
bosta deležna zelo toplega sprejema..
Prosim, prosim, prosim, prosim...
Halo? -Pozdravljeni.
Iščem Montgomery Clyda . -To je moj oče.
Raziskovalec Montgomery Clyde? -Tako je.
Vstopi na toplo. Takoj pridem dol.
Hvala. Hvala!
Ja kapitan Clyde doma?
Žal ne.
Vidiš, moj oče je umrl.
Jojmene.
Kaj si želel od njega?
Nekoč je rekel moji teti, da bomo dobrodošli, če kdaj pridemo v London.
In upal sem, da mi bo dal dom.
To lahko jaz storim.
Lahko? -Seveda.
Tako lep primerek ne bi smel biti zunaj na ulici.
Spadaš na zelo posebno mesto.
In točno vem kam.
Pridi. Šla bova na prijetno vožnjo.
Gdč. Clyde!
G. Curry. Kaj hočete?
Te sem našel privezane na svetilki in sem si mislil, zakaj bi šle v nič?
Očarljivo. Sedaj pa oprostite.
Kam pa greste?
Čemu vas to zanima?
Medveda imate notri. -In?
Mislil sem, da ga boste poslali v Peru. Ampak...
Rekla sem, da ga bom poslala, kamor spada,
in v tem primeru je to Naravoslovni muzej.
Ampak, Medenka, to je barbarsko.
G. Curry, nisem vaša Medenka. Nikoli nisem bila.
Kaj?
Vzemi svoje ovenele rože in izgini! Pojdi.
Halo? -Dober večer.
To je anonimni klic.
Pozdravljeni, g. Curry. -Ni g. Curry! Ampak....
Burly.
Imam novice
glede medveda.
Kaj? Kako to mislite?
Kdo je, Henry? -G. Curry s smešnim glasom.
Burry!
Pravi, da so ugrabili Paddingtona!
Dobrodošel v svojem novem domu, medved.
To je katedrala znanja.
Vsak pomemben raziskovalec je pripomogel k njeni veličastnosti.
Charles Darwin je prinesel velikansko želvo iz Galapagosa.
Dober večer.
Kapitan Scott, cesarskega pingvina iz Antarktike.
Gospodje. -Kapitan Cook,
kenguruja iz Avstralije. -Lep dan.
Vsak izmed teh mož je nesmrten zaradi svojih najdb.
Ampak, ali vidiš karkoli od mojega očeta?
Ne.
Zato, ker ko je spoznal vašo cenjeno vrsto,
ni želel vzeti primerka.
Nobenega primerka?
Gospodje, to niso bile neumne zveri.
Bili so inteligentni in civilizirani.
Nehaj že, Clyde. Niti angleško niso govorili.
Ne, ampak... -So igrali kriket?
Pili čaj? -Reševali križanke?
Zelo zanimivo predstavo o civilizaciji imaš, Clyde.
Povej nam njihovo lokacijo.
Poslali bomo pravega raziskovalca po primerek.
Nikoli!
V redu. Nimamo druge izbire.
Ta odprava bo izbrisana in arhiva.
Montgomery Clyde,
zaradi tega ukinjam tvoje članstvo v tem spoštovanem združenju.
Geografi, obrnite hrbte!
Lahko bi bil bogat in slaven,
ampak je vse zavrgel in odprl domači živalski vrt.
Srečo kosmatih bitij je postavil
pred svojo družino.
Prisegla sem, da bom nekega dne dokončala to, kar oče ni zmogel.
In sedaj je ta dan končno prišel.
Tako je!
Nagačila te bom, medved.
Vidim ga. Pohiteti moramo!
Kako bomo prišli notri? Zaklenjeno bo, kot trdnjava.
Kanali. Nisi rekla, da te lahko odpeljejo kamorkoli po mestu?
Genialno!
Ste v redu, dragica?
Bi vam bilo odveč pomagati slabotni starki?
Zamudila sem avtobus.
Vstopite. Pridite na toplo. -Hvala. Zelo ste prijazni.
Zaklenjeno je z druge strani.
Pusti meni.
Kaj ti bom moj stari komplet za kemijo?
Kalij, žveplo.
Te stvari so smrtonosne, očka.
Bi želel malo antifriza za stari srčni spodbujevalnik?
Ne, ne, ne. Ne, dokler sem na dolžnosti.
Premočno zate?
Borbeno. Prav. Enega bom.
Tri, dva, ena.
Jonathan! To je 50,000 voltov... -Vem, kaj počnem!
Daj!
Ne, na tri. Nisem bil pripravljen Dajmo.
Zaklenjeno je.
Kaj bomo zdaj? -Vem.
Henry! Henry, ne hodi tja! -Daj, očka.
Nekdo mora.
In ta nekdo bom jaz.
Potem pa že!
Moj junak.
Madonca!
Pravzaprav, tole je noro.
Očka je čisto kul. -Vsekakor je.
Vdam se. Nazaj na delo moram.
Poglej, čakaj, čakaj, čakaj.
Kje je tvoj borbeni duh?
Henry!
- Očka!
Hvala.
V redu je.
Priden pes.
Paddingtonl
Tu zgoraj!
Si to ti, Bog?
Kaj?
Nisem si predstavljal, da boš zvenel kot g. Brown.
Saj je g. Brown.
G. Brown! Kaj počnete tam zunaj?
Prišli smo te rešiti!
Ste res?
G. Curry je vse razložil. Oprosti, ker ti nisem verjel.
Sabotaža.
Paddington, beži stran od tam!
Medved!
Odnehaj, medved!
Ni izhoda.
Henry!
Kje je Paddington? -Ne vem.
Nekaj slišim.
To so samo cevi. -To niso cevi. To je medved.
Na streho gre. -Pridite!
Gor.
Imamo te. -Hvala.
Pridi, gremo stran od tu.
Ne tako hitro. -Ne!
Dajmo, predajte medveda.
Ne. Tega ne bomo storili.
Ga. Brown?
Družinski član je. -Družinski član?
Niste niti iste vrste.
Res je.
In ko sem prvič spoznal Paddingtona, nisem hotel imeti opravka z njim.
Ampak moja čudovita žena mu je odprla srce
in prav tako moja neverjetna otroka.
In sedaj, sem ga tudi jaz. -Henry...
Sploh ni važno, da prihaja z drugega konca sveta,
ali pa da je druge vrste,
ali da ima zaskrbljujočo odvisnost od marmelade.
Radi imamo Paddingtona. In zaradi tega je družinski član.
In družina drži skupaj!
Tako da, če ga hočeš, moraš poskrbeti za vse nas.
V redu.
Ko sem rekel "vse"...
Nikoli še nisem nagačila človeka, ampak... -Počakaj.
Počakaj.
Tega ti ni treba storiti. -Paddington!
Ne! -Ja.
Tako je prav. Pridi, pridi.
Imel bi samo eno zadnjo prošnjo?
Kaj je?
Rad bi sendvič. Imam ga pod klobukom.
No pa daj.
Hvala.
Dober poskus, medved!
Posadka gnezdi!
Ga. Bird.
Kaj?
Zakaj nisi pogledala, kam greš?
Zapri gofljo.
Ga. Bird, rešili ste me.
Paddington! -Medved.
Počasi. Imam obupen glavobol.
Živijo?
Živijo, očka. -Živijo, g. Brown.
Živijo. -Kaj se dogaja?
Kako lepo presenečenje. Nisem te pričakovala tako zgodaj.
Nekaj posebnega se dogaja. -Še sladkorja.
Poglej tole. Pozdravljeni vsi skupaj. -Živijo, očka.
Živijo, velik pob. Kaj se kuha? -Marmelada, g. Brown.
Dajte, poskusite. -Izvrstno.
Samo en sendvič vsebuje vse vitamine in minerale,
ki jih medved potrebuje za cel dan.
To pomeni, da mi ni treba jesti zelenjave?
Rekel je "medved", ne "fant". -Žal mi je Jonathan.
Hvala Judy. -Judy.
Je kdo videl... Hvala ga. Bird.
Mislim, da bi vsak dom moral imeti Dan marmelade.
In medveda. -Še posebej medveda.
Dom.
Draga teta Lucy.
Žal mi je, da nisem prej pisal, ampak toliko se je zgodilo.
Spoznal sem celo raziskovalčevo hči,
ampak poskušala me je nagačiti, zato jo je ga. Bird vrgla s strehe.
Millicent Clyde...
Sodnik je bil mnenja, da ji zapor ne bo koristil.
Zato ji je namesto tega dodelil družbeno koristna dela...
Ne, prosim! Karkoli! Karkoli razen tega!
v domačem živalskem vrtu.
Zgani se, gnojni zadah! -To ni moj zadah!
V Windsor Gardenu, je življenje zelo drugačno.
Ga. Bird pravi, da zato, ker so stvari končno na svojem mestu,
kar je blagodejno vplivalo na njena kolena.
Judijina zadrega počasi izginja
in celo Ga. Brown je lahko spoznala Tonija.
Ničesar ne smeš reči. -Seveda ne.
Ne smeš se me dotakniti. -Nikogar se ne bom dotikala, dragica.
In ne boš jokala. -Ne! Ne.
Veliko se trenutno dogaja v mojem srcu.
Drugače se soočava s stvarmi, ti in jaz.
Vem. -Dobro.
Mama, to je Tony.
Dobrodošel v družino. -Mama!
Oprosti. Oprosti. Brez joka.
Henry?
Oprosti zaradi tega.
Čudaška je. Ampak, saj smo vsi.
Čaj? Ne? Ne.
In g. Brown pomaga Jonathanu graditi ogromno raketo.
Si prepričan glede tega, očka?
Če hočeva spustiti tole hudo zadevo v orbito,
bova potrebovala ves nitroglicerin.
Čeprav Jonathana skrbi zaradi očetove nepazljivosti.
Houston, izgleda, da imamo težavo.
Skloni se!
Ga. Brown pravi, da je v Londonu vsak drugačen,
ampak to pomeni, da se lahko vsakdo vklopi.
Mislim, da ima prav,
saj se kljub temu, da izgledam drugače, kot vsi ostali,
res počutim kot doma.
Nikoli ne bom takšen, kot drugi, ampak nič hudega.
Ker sem medved.
Medved z imenom Paddington.
Pridi, Paddington!
Franc007