Iako svaka država na ovom svetu,
pokušava da ospori činjenicu,
mi francuzi znamo istinu:
Najbolja hrana na svetu pravi se u Francuskoj.
Najbolja hrana u Francuskoj pravi se u Parizu.
A najbolja hrana u Parizu, kažu, pravi se kod kuvara Gustoa.
Gustiv restoran je krem Pariza,
rezervisan 5 meseci unapred.
A njegov vrtoglavi uspon na vrh francuskog kulinarstva,
učinio je da mu svi zavide.
On je najmlađi kuvar koji se rangirao sa pet zvezdica.
Gustov kuvar, "Svako može da kuva",
popeo se na vrh najprodavanijih knjiga.
Ali ne slave svi njegov uspeh.
Zanimljiv naslov, "Svako može da kuva".
A što je još zanimljivije, Gusto izgleda da veruje u to.
Ja, sa druge strane, kuvanje uzimam za ozbiljno.
I ne, ja ne mislim da svako može da kuva.
Ratatouille (Đuveč)
Ovo sam ja.
Očigledno, trebao bih da razmislim o svom živou.
Šta je moj problem?
Pre svega, ja sam pacov.
Što znači, život je težak.
Drugo, ja imam jako razvijen osećaj za ukus i miris.
Brašno, jaja, šećer, vanila...
Oh! Mali dodatak limuna.
Ti to sve možeš da namirišeš? Ti si nadaren.
Ovo je Emil, moj brat. Njega je lako zadiviti.
Možeš da namirišeš sastojke, pa šta?
Ovo je moj tata, njega nikada ne možeš zadiviti.
Takođe, on je vođa našeg klana.
Pa, šta je loše da imaš visoko razvijena čula?
- Hej, hej! Nemoj to da jedeš! - Šta se dešava ovde?
Ispada da je taj čudan miris bio otrov za pacove.
Odjednom, tata više nije mislio da je moj talenat beskoristan.
I ja sam se osećao ponosno zbog mog talenta,
dok mi tata nije našao posao.
Čisto.
Tako je. Provera otrova.
Prečisto.
Čistunjavo.
Skoro božansko.
Što znači čisto. Znaš, najčistije je blizu...
Nema veze. Dalje.
Pa, barem je moj tata bio ponosan.
Zar se ne osećaš bolje Remi? Tvoja pomoć je plemenito delo.
Plemenito? Mi smo lopovi, tata.
A to što krademo je, priznajmo, đubre.
Nije krađa ako ga niko ne želi.
Ako ga niko ne želi, zašto ga mi krademo?
Recimo da imamo različite poglede na svet.
Koliko ja znam:
ako si ono što jedeš, onda želim da jedem samo dobre stvari.
Ali za mog tatu...
Hrana je gorivo.
Ako si izbirljiv šta sipaš u rezervoar, tvoj motor će umreti.
Sada ućuti i jedi svoje đubre.
Ako ćemo biti lopovi,
zašto ne krademo dobre stvari iz kuhinje,
gde ništa nije otrovano?
Pre svega mi nismo lopovi.
Drugo, beži dalje od kuhinje i ljudi.
To je opasno.
Znam da bi trebao da mrzim ljude,
ali ima nešto u vezi sa njima.
Oni ne preživljavaju samo. Oni otkrivaju, stvaraju.
Mislim, pogledaj samo šta rade sa hranom.
Kako bi to objasnio?
Dobra hrana je kao muzika koju osetiš, boja koju možeš pomirisati.
Izvrsnost je svuda oko tebe.
Samo treba da budeš svestan da staneš i da uživaš u tome.
Oh, Gusto je bio u pravu.
Oh, mmm, tako je.
Oh, predivno.
Svaki ukus je totalno jedinstven.
Ali kombinovanje jednog ukusa sa drugim,
i nešto novo je napravljeno.
Od sada vodim tajni život.
Jedini ko je znao bio je Emil.
Hej, Emil. Emil.
Našao sam pečurku.
Hajde, ti si dobar u skrivanju hrane. Pomozi mi da nađem mesto gde da stavim ovo.
On me ne razume, ali mogu da budem sa njim.
Zašto hodaš tako?
Ne želim stalno da perem šape.
Da li si ikada razmišljao kako hodamo istim šapama,
kojim jedemo hranu?
Da li si ikada razmišljao šta stavljamo u naša usta?
Svo vreme.
Kada jedem, ne želim da okusim sve šta je šapa zgazila.
Pa, u redu.
Ali ako te tata vidi da hodaš tako, neće mu se svideti.
Šta imamo tamo?
Ah, oh, oh...
Našao si sir?
I to ne bilo koji sir. Tomme de chevre de pays!
To će ići sjajno sa mojim pečurkama.
I...
Ovaj ruzmarin! Ovaj ruzmarin...
sa možda malo kapljica iz ove trave.
Pa, nabacimo na gomilu, i onda, mi ćemo... Znaš već...
Ne želimo da bacamo ovo sa đubretom. Ovo je posebno.
Ali trebali bi da se vratimo u koloniju
pre zalaska sunca, ili, znaš, tata će...
Emile!
Ovde postoje ne istražene mogućnosti.
Moramo skuvati ovo.
Sada, kako da skuvamo ovo, pravo je pitanje...
Da.
Ključ je u okretanju.
Da dobije aromu dima lepo i podjednako.
Ova oluja se približava.
Hej, Remi, misliš li da ne bi trebali biti ovako...
Moraš ovo da probaš!
Ovo je... Ima te stvari... Pečenog, topljenog dimljenog...
Nije baš skroz dimljeni ukus. Više je kao... To je kao...
Ima, kao, ovaj "ba-boom, zap" tip ukusa. Zar ne misliš tako?
- Kako bi ti nazvao taj ukus? - Munjevit?
Da. Munjevit! Moramo to uraditi ponovo.
Ok, kada sledeća oluja dođe, popećemo se na krov...
Znam šta nam treba! Šafran! Malo šafrana će poboljšati ovo!
Šafran. Zašto dobijam utisak...
da je u kuhinji? - On jeste u kuhinji.
- Šafran. - Nije dobro.
Šafran.
Ne sviđa mi se ovo. Probudiće se.
Bio sam ovde milion puta.
Ona uključi kanal sa kuvanjem, i bum, ne budi se.
Bio si ovde milion puta?
Kažem ti, šafran je prava stvar. Gusto se kune u to.
Ok. Ko je Gusto?
Samo najbolji kuvar na svetu. Napisao je ovaj kuvar.
Čekaj. Ti čitaš?
- Pa, ne preterano. - Čoveče. Da li tata zna?
Mogao bi da napišeš knjigu, mnogo knjiga, sa stvarim koje tata ne zna.
Jedna od stvari je da ja čitam. Što je takođe naša tajna.
Ne volim tajne.
Svo to kuvanje i čitanje, i gledanje televizije,
dok mi čitamo i kuvamo.
Ovo je kao da si me umešao u zločin, a ja sam ti dozvolio.
Zašto sam ti dozvolio?
Šta je zadržalo tu decu toliko?
Ah, I'Aquila šafran. Italijanski. A?
Gusto kaže da je sjajan. Dobro je što je stara dama ljubitelj dobre hrane....
Zaboravite mitove. Ovo je o vašem kuvanju.
Hej to je Gusto, Emil gledaj.
Dobro kuvanje nije za slabe i plašljive.
Moraš da budeš maštovit, otvoren.
Moraš da probaš stvari koje možda neće uspeti.
I ne smeš nikome dozvoliti da ti postavlja granice,
zbog tvog porekla
Jedina granica je tvoj duh.
Ovo je istina. Svako može da kuva. Ali samo neustrašivi mogu biti najveći.
Čista poezija.
Ali to nije trajalo.
Gustoov restoran je izgubio jednu od 5 zvezdica,
posle oštre ocene najboljeg francuskog kritičara hrane, Anton Iga.
Bio je to težak udarac Gustou,
i slomljenog srca, kuvar je umro ubrzo nakon te ocene,
koja po tradiciji, znači gubitak zvezdice.
Gusto je mrtav?
Beži!
Ne, povešćeš je ka koloniji!
- Pomoć, Remi, pomoć! - Emil! Zaljujaj se!
Ja ću te dohvatiti.
Emile, zanjiši se ovamo.
Evakuacija! Svi, trk prema brodovima.
Pusti me! - Knjiga.
Izvini me. Mrdaj, mrdaj.
Hajde, hajde. Mrdaj, mrdaj, mrdaj.
Podiži most! Pomeraj se, pomeraj se!
Hej, Džoni! Požuri!
Odgurni. Dođi.
Drži se!
- Uhvati bebu. Evo! - Daj mi šapu.
Hej, čekajte me!
Jesu li svi tu? Imamo li sve?
- Samo sekund. Gde je Remi? - Evo me. Dolazim.
Dolazim!
Drži se sine. Dajte mu nešto što može da uhvati.
Hajde sine. Veslaj sine.
Hajde, dohvati ovo.
Možeš ti to.
- Remi! - Tata!
Hajde. Možeš ti to. Možeš uspeti.
Momci, čekajte me. Stanite!
Remi. Hajde. Veslaj.
Stanite! Čekajte me. Stanite.
Tata?
Kojim putem?
I čekao sam,
na zvuk,
na glas,
na signal,
bilo šta.
Ako si gladan, idi gore, i pogledaj unaokolo, Remi.
Zašto si snužden?
Pa upravo sam izgubio porodicu, prijatelje,
verovatno zauvek.
- Kako znaš? - Pa, ja...
Ti si ilustracija. Zašto ja razgovaram sa tobom?
Pa, upravo si izgubio porodicu i sve prijatelje. Usamljen si.
Pa, ti si mrtav.
Ali to nije ono što bismo mi hteli.
Ako si fokusiran na ono što si ostavio iza sebe,
nikada nećeš moći videti ono što leži ispred tebe.
Zato, idi gore i pogledaj unaokolo.
Šampanjac!
Šta to radiš?
Gladan sam.
Ne znam gde sam,
i ne znam kad ću naći hranu ponovo.
Remi ti zaslužuješ bolje od toga. Ti si kuvar.
Kuvar sprema. Lopov uzima. Ti nisi lopov.
Ali ja sam gladan.
Hrana će doći, Remi.
Hrana uvek dolazi onima koji vole da kuvaju.
- Misliš da blefiram? - Ti nemaš hrabrosti za to.
Pariz?
Svo vreme sam bio ispod Pariza?
Prelepo je.
Najlepše.
Gusto? Tvoj restoran?
Vodio si me do tvog restorana.
Izgleda da jesam, da. Eno ga! Odveo sam te do njega!
Moram ovo da vidim.
Spreman za isporuku na sto sedam.
Jedna porudžbina dimljene štuke. Stiže.
Treba mi još jedna kutlača supe.
Treba mi dva parčeta jagnjetine. Treba mi još praziluka.
Trebaju mi dva lososa, tri kompose salate, i tri fileta.
Tri kompose salate se sprema.
Spremam dva lososa.
Tri fileta se spremaju. Trebaju mi tanjiri.
Sto sedam. Tri kompose salate gotovo.
Zdravo, Šefe Skinar. Kako ide za sada?
Dobro veče, šefe. Zdravo, Šefe Skiner.
Dobro veče, šefe.
Hej šefe, vidi ko je ovde.
Alfred Lingini, Renatin sin.
- Zdravo. - Porastao si, a?
Sećaš se Renate, Gusove stare ljubavi?
- Da. Kako si... - Lingini.
Da, Lingini. Lepo što si svratio. Kako je...
- Moja majka? - Renata.
- Da, Renata. Kako je? - Dobro.
Zapravo, ne... Bolje joj je. Mislim...
Umrla je.
Izvinite.
Oh, nemojte. Verovala je u raj.
Znaš, život posle smrti?
- Šta je ovo? - Ostavila je to za Vas.
Mislim da se nadala da će mi to pomoći,
da dobijem posao ovde.
Naravno. Gusto ne bi oklevao.
Renatin sin je više od...
Da, dobro, zavešćemo ovo, i ako se pojavi odgovarajuće mesto...
Mi smo ga već zaposlili.
Šta? Kako se usuđujete zaposliti nekoga bez mog...
Trebao nam je čistač.
Čistač, a? Pa...
Drago mi je što smo to sredili.
Ne mogu verovati.
Prava gurmanska kuhinja, a ja to gledam.
Čitao si moju knjigu. Da vidimo šta znaš.
Ko je šef?
- On, taj čovek. - Veoma dobro.
Ko je sledeći po nadležnosti?
Zamenik šefa, tamo.
Zamenik je zadužen za kuhinju, kada šef nije prisutan.
Kuvar za sosove, je veoma značajan čovek.
Šef linije, zamenik šefa linije, takođe važne pozicije.
Šegrt, šegrt, oni su kuvari. Veoma važno.
A ti si pametan miš. Sada, ko je ovo?
Oh, on? On je niko.
Nije niko. On je deo kuhinje.
Ne, on je čistač ili nešto slično.
On pere posuđe, ili iznosi smeće. On ne kuva.
- Ali bi mogao. - Uh, ne.
Kako znaš? Šta ja uvek govorim?
Svako može da kuva.
Pa, da, svako može. Što ne znači da bi svako trebao.
Pa, to ga ne zaustavlja. Vidiš?
Šta on to radi? Ne. Ne! Ne, ovo je užasno!
Upropašćuje supu. I niko ne primećuje?
To je tvoj restoran. Učini nešto.
Šta da uradim? Ja sam plod tvoje mašte.
Ali on upropašćuje supu! Moramo nekome da kažemo da će...
Oh!
Večeras, želeo bih da Vam prezentujem pačiji želudac.
Ima predivan ukus.
Remi! Šta čekaš?
Da li će ovako biti i ubuduće sa tobom?
Ti znaš kako da popraviš supu. Ovo je tvoj šansa.
Supa! Gde je supa? Sklanjaj mi se s'puta.
Skloni se čistaču!
Ti kuvaš?
Kako se usuđuješ da kuvaš u mojoj kuhinji?
Otkud ti ta idiotska ideja da probaš raditi tako nešto?
Trebalo bi da te vučem i rastrgnem!
Ja ću to uraditi. Mislim da je zakon na mojoj strani.
Laruse, vuci i rasčereči ovog čoveka,
nakon što mu staviš glavu u presu i iscediš mu mozak.
- O čemu ti brbljaš? - Supa!
Supa?
Zaustavite tu supu!
Ne!
Kelneru.
Lingvini!
Otpušten si!
O-T-P-U-Š-T-E-N___S-I! Otpušten!
Ona želi da vidi šefa.
Ali on...
- Šta je mušterija rekla? - Nije mušterija, nego kritičar.
- Igo? - Solina LeKler.
- LeKler? Šta je rekla? - Pohvalila je supu.
- Čekaj. - Kako to misliš, "Čekaj"?
Ti si razlog zbog koga sam u ovoj zbrci.
Neko se raspituje za tvoju supu.
Koja je tvoja igra?
Jesam li još uvek otpušten?
- Ne možeš ga otpustiti. - Šta?
Svidelo se LeKler. To ti je rekla.
Ako napiše članak o supi,
i sazna da si otpustio kuvara odgovornog za tu supu...
- On je čistač. - Koji je napravio nešto što joj se sviđa.
Kako da predstavljamo Gustoovo ime,
kada mi ne verujemo u ono što je bilo njegovo najveće ubeđenje.
A koje je to ubeđenje, gospođice Tatu?
Svako može da kuva.
Možda sam malo prenaglio sa našim čistačem.
On je veoma rizikovao,
i trebali bi da nagradimo to, kao što bi Gusto uradio.
Ako želi da pliva u opasnim vodama,
ko smo mi da mu to branimo?
- Bežao si? - Oh, da.
Pošto si ti tako zainteresovana za njegovu kuvarsku karijeru,
ti preuzmi odgovornost za njega.
Još neko?
Onda nazad na posao.
Ti si ili veoma srećan, ili veoma ne srećan.
Napravićeš ponovo takvu supu, ali ovog puta, ja ću obratiti pažnju.
Veoma veliku pažnju.
Oni misle da bi mogao biti kuvar. Ali, znaš šta ja mislim, Linguini?
Ja mislim da si ti prevrtljiv, preambiciozan, mali...
Pacov!
- Pacov! - Hvatajte pacova.
Linguini. Uzmi nešto da ga uhvatiš.
Beži nam. Hvataj ga, hvataj ga, hvataj ga.
- Šta da radim s'njim? - Ubij ga.
- Sada? - Ne, ne u kuhinji. Da li si lud?
Da li znaš šta bi bilo sa nama,
kada bi saznali da imamo pacova u kuhinji?
Zatvorili bi nas.
Naša reputacija visi na koncu zbog ovoga.
Nosi ga daleko odavde. Daleko. Ubij ga. Otarasi ga se. Idi!
Ne gledaj me tako. Nisi ti jedini u zamci.
Od mene očekuju da kuvam opet!
Mislim, nisam ambiciozan. Nisam pokušavao da kuvam.
Pokušavao sam da se klonim nevolje.
Ti si onaj koji se zezao sa začinima!
Šta si ubacio unutra? Origano? Ne? Šta? Ruzmarin?
To je začin, zar ne? Ruzmarin?
Nisi ubacio ruzmarin unutra?
Šta je onda bilo svo to ubacivanje...
Treba mi taj posao. Izgubio sam ih toliko.
Ne znam da kuvam, i sada zapravo pričam sa pacovom, kao da me ti...
Da li si klimnuo?
Jel ti to potvrđuješ?
Ti me razumeš?
Znači, ja nisam lud.
Čekaj malo, čekaj malo.
Ja ne znam da kuvam, znam li?
Ali ti...
Ali ti znaš, jel tako?
Nemoj da si toliko iskren. Ti si pacov.
Šta god da si uradio, svidelo im se.
Da, to bi moglo da funkcioniše.
Hej, njima se svidela supa.
Njima se svidela supa. Misliš da bi je mogao napraviti ponovo?
U redu. Sad ću te pustiti.
Ali smo zajedno u ovome. Jel tako?
Pa, to je to.
Mislim, nije mnogo, ali je, znaš ...
Ne mnogo.
Moglo bi biti i gore.
Ima grejanje, svetlo, i kauč sa TV-om.
Tako da, znaš, šta je moje - tvoje je.
Jesi li...
Ovo je san?
Najbolji mogući san.
Onaj koji možemo da delimo.
Ali zašto ovde?
Zašto sada?
Zašto ne ovde?
Zašto ne sada?
Zar ima bolje mesto za snove od Pariza?
Dobro jutro, mali šefe. Ustajanje...
Oh, ne.
Idiote! Znao sam da će se ovo desiti!
Pustim malog miša kući, i kažem mu: što je moje, to je tvoje!
Jaja su nestala!
Budalo! Ukrao je hranu i zbrisao! Šta sam očekivao?
To sam i zaslužio kad verujem...
Zdravo. Jel to za mene?
Izvrsno je. Šta si stavio u ovo?
Odakle ti to?
Vidi to je ukusno, ali ne kradi. Kupiću začine, u redu?
Oh, ne. Zakasnićemo. I to prvog dana!
Idemo, mali šefe!
"Iako ja, kao mnogi drugi kritičari,
sam napisala da je restoran Gusto bezznačajan od smrti velikog kuvara,
supa je pravo otkrovenje. Začinjena, a opet nežnog ukusa za pravi doživljaj."
- Solin LeKler? - Da!
"Uprkos svemu, Gusto je ponovo privukao našu pažnju.
Samo će vreme pokazati da li su je zaslužili."
Pa...
Znaš.
Vidi, znam da je glupo i čudno, ali ni jedan od nas ne može to sam,
stoga moramo raditi zajedno, jel tako? Jesi li uz mene?
Pa onda uradimo tu stvar!
Ja...
Dobro došao u pakao. Sada, napravi ponovo tu supu.
Uzmi vremena koliko ti je potrebno. Celu nedelju ako treba.
Supa.
Ti mali...
Dobićeš...
Ovako neće moći, mali šefe.
Izgubiću sve ako ovako nastavimo.
Moramo da smislimo nešto drugo.
Nešto što ne uključuje grickanje, štipkanje,
ili trčkaranje po mom telu sa tvojim malim šapama.
Griženje. Ne! Grebanje. Ne!
Bez trčkaranja ili jurnjave. Razumeo mali šefe?
Mali šefe?
Oh, gladan si.
Ok. Hajde da razjasnimo stvari.
Ti znaš kako se kuva, a ja izgledam kao,
čovek.
Moramo da napravimo sistem, tako da ja radim šta ti želiš,
na način da to ne izgleda kao da sam kontrolisan od strane miša.
Da li me ti slušaš? Ja sam lud! Ja sam lud!
U frižideru sam, i pričam sa mišem o kuvanju u gurmanskom restoranu.
- Ovo neće uspeti! - Lingvini?
Moramo komunicirati.
Ne mogu konstantno proveravati "da" i "ne" mrdanje glave miša...
Pacov! Video sam ga!
- Pacov? - Da, pacov. Pored tebe.
Šta radiš ovde?
Samo se upoznajem sa, znaš, povrćem i slično.
Napolje.
Ili bi se mogao "previše" upoznati sa povrćem, znaš!
To je bilo za malo. U redu si?
Kako si to uradio?
To je čudno iznenađujuće!
Jedan pogled, i dobili smo ludu ideju.
Kuda me vodiš? Čekaj.
Čekaj. Izvini.
A votre santé! (zdravica - živeli)
U redu.
Tako se radi.
Čestitam. Sposoban si da ponoviš svoj slučajan uspeh.
Ali trebaće ti mnogo više od supe da bi preživeo u mojoj kuhinji, momče.
Kolet će biti zadužena da te nauči kako mi radimo ovde.
Slušaj, želim da znaš,
kako sam počastvovan što će me učiti tako...
Ne! Ti slušaj. Želim da znaš tačno sa kim imaš posla.
Koliko žena vidiš u ovoj kuhinji?
Pa, vidim...
- Samo mene. Šta misliš, zašto je tako? - Pa, ja...
Zato što visoko kulinarstvo ima antičku hijerarhiju,
koju su napisali glupi matori muškarci.
Pravila napravljena da onemoguće ženi ulazak u ovaj svet.
Ali, još uvek sam ovde. Kako se to desilo?
Zato što, pa, zato što si...
Zato što sam najčvršći kuvar u ovoj kuhinji.
Radila sam krvavo i dugo da uđem ovde,
I neću da rizikujem to zbog nekog čistača kome se posrećilo.
Razumeš?
Lako za kuvanje. Lako za jelo. Gusto pravi kinesku hranu.
Kine-lako.
- Sjajan posao, Fransoa, kao i obično. - Dobro je, zar ne?
Želim da poradiš nešto na mom najnovijem konceptu smrznute hrane.
Gusto kukuruzni kolačići.
To je kao kukuruzni dog, samo manje. Veličine zalogaja.
Šta je kukuruzni dog?
Jeftine kobasice, umocene u testo za palačinke i jako zapečene. Američki način.
Smisli nešto.
Možda Gusto u radnom odelu sa njegovim šeširom.
Ili veliki kukuruz sa psećom odećom.
Da. Ali, molim te, sa dostojanstvom.
Zovi mi advokata!
Pa, uslovi testamenta su,
da ako se u periodu od dve godine od datuma smrti,
ne pojavi naslednik,
Gustov posao prelazi u vlasništvo zamenika. Tebi.
Znam uslove testamenta.
Ono što me zanima je da li ovo pismo... Da li ovaj momak menja nešto!
Nema mnogo sličnosti.
Nema uopšte sličnosti. On nije Gustov sin.
Gusto nije imao dece, ali brine me tajming svega ovog.
Rok ističe za manje od mesec dana!
Odjednom, stiže neki dečak sa pismom
od svoje skoro preminule majke, koja tvrdi da je Gusto njegov otac?
Veoma sumnjivo!
- Jel ovo Gustoovo? - Da, da, da.
- Mogu li? - Naravno.
Ali dečak ništa ne zna ništa.
Ona tvrdi da mu nikada nije rekla, niti Gustou, i traži da ni ja ne kažem.
- Zašto ti? Šta ona želi? - Posao za dečaka.
- Samo posao? - Pa, da.
Pa zašto si zabrinut onda? Ako radi ovde,
moćićeš ga držati na oku, dok ja malo istražim situaciju.
Sazanaću koliko je ovo istinito.
Treba da mi uzmeš DNK uzorak
sa dečaka. Kosa, možda.
Pazi šta ti kažem. Cela stvar je jako sumljiva..
On nešto zna.
Opušteno, on je čistač. Možeš izaći na kraj s'njim.
Šta to radiš?
Sečem povrće. Sečem povrće?
Ne! Ti gubiš energiju i vreme!
Misliš da je kuvanje sladak posao, kao što gledaš mamu u kuhinji?
Mama nikada nije morala da se brine
o narudžbinama koja samo pristižu,
a svako jelo je drugačije, i ni jedno nije prosto,
i svako kuvanje ima svoj tajming,
i mora stići na sto mušterije,
u tačno vremene, toplo i savršeno!
Svaka sekunda je važna, ne možeš raditi kao mama!
Šta je ovo? Održavaj pult čistim!
Kada narudžbine odjednom dođu, šta će se desiti?
Nered na pultu usporava kuvanje.
Hrana ne odlazi, narudžbine se gomilaju. Katastrofa.
Olakšaću ti da zapamtiš.
Održavaj pult čistim, ili ću te ubiti!
Rukavi ti izgledaju kao da si povratio po njima.
Drži ruke blizu tela, ovako. Vidiš?
Uvek ih vrati u ovu poziciju.
Kuvari su brzi. A oštri predmeti i vreo metal je unaokolo, zato drži ruke blizu.
Smanjićeš mogućnost posekotina i opekotina, a rukavi će biti čisti.
Šefov moto: uprljana kecelja, čisti rukavi.
Znam dobro Gustov stil.
Sa svakim posuđem, Gusto je radio nešto neočekivano.
Pokazaću ti. Zapamtila sam sve.
- Uvek radi nešto neočekivano. - Ne. Prati recept.
- Ali upravo si rekla da... - Ne, ne, ne.
Njegov posao je bio da bude neočekivan. Naš posao je da...
- Pratimo njegove recepte. - Pratimo recepte.
Kako ćeš znati da je hleb dobar a da ga ne probaš?
Ne po mirisu, ne po izgledu, već po zvuku krckanja korice.
Slušaj.
Simfonija krckanja. Samo dobar hleb krcka tako.
Jedini način da dođeš do najboljih namirnica je da ih biraš prvi,
a postoje samo dva načina da ih prvi briraš.
Posadi ih sam, ili podmiti zemljoradnika.
Voila! Najbolji restoran prvi bira.
Ljudi misle da je visoko kulinarstvo oholo. Tako da kuvar kao mora biti ohol takođe.
Ali nije tako. Lalo je pobegao od kuće u 12-toj.
Zaposlio se u cirkusu kao akrobata.
A onda su ga otpustili,
zato što se muvao sa ćerkom vlasnika cirkusa.
Horst je robijao.
Zašto?
Niko ne tačno. Menja priču svaki put kada ga pitaš.
Prevario sam veliku firmu.
Opljačkao sam banku koristeći samo olovku.
Napravio sam ozonsku rupu.
Ubio sam čoveka samo sa ovim palcem.
Nikad se ne kartaj sa Pompidou.
Zabranjen mu je ulazak u Las Vegas i Monte Carlo.
- Larus je iz pokreta otpora. - Kog pokreta otpora?
Neće da kaže. Očigledno, nisu pobedili.
Pa vidiš.
Mi smo umetnici, pirati. Mi smo više od kuvara.
- Mi? - Oui. Sad si jedan od nas, oui?
Oui. Inače, hvala ti za sve savete o kuvanju.
- Hvala tebi, takođe. - Za šta?
Što si ih prihvatio.
Pacov!
- Ali on je... - Samo sam ispustio moje ključeve.
Da li ste se odličili?
- Vaša supa je izvanredna. Ali... - Naručujemo je svako veče.
- Šta još nudite? - Pa, imamo predivnu pačetinu.
Ne bih baš pačetinu.
Stari kec iz rukava, već smo ga naučili.
Šta šef kuhinje nudi novo?
- Neko pita šta novo imamo u ponudi! - Novo?
Da. Šta da kažem?
- Pa, šta si im rekao? - Rekao sam im da ću pitati!
O čemu blebećete?
- Mušterije se raspituju šta novo imamo. - Šta da im kažem?
- Šta si im rekao? - Rekao sam im da ću pitati!
Prosto je.
Samo izvuci neki stari Gustov recept,
nešto što nismo odavno spremali...
Oni znaju sve te stare stvari. Sviđa im se Lingvini-jeva supa.
Traže hranu od Lingvinija?
Mnogo mušterija voli tu supu. To stalno nudimo.
Nudimo je stalno?
Veoma dobro. Ako Lingvinija žele,
reci im da šef Lingvini sprema nešto specijalno za njih.
Nešto van menija.
I nemoj da zaboraviš da naglasiš,
to Lingviji-jevstvo. - Oui, šefe.
Sada je šansa da spremiš nešto vredno tvog talenta, Lingvini.
Zaboravljeni favorit šefa, slatki hleb a la Gusto.
- Kolet će ti pomoći. - Oui, šefe.
Hajde, sada požurite. Mušterije su gladne.
Jesi li siguran? Taj recept je katastrofalan.
Gusto je to lično rekao.
To je izazov koji šefu treba.
Slatki hleb a la Gusto.
"Slatki hleb se priprema u morskoj salati,
sa sipinim pipcima, ružinim laticama,
jaje geodaka, sušena bela gljiva?
Sos od sardele."
Ne znam ovaj recept, ali Gustov je, tako da...
Lalo! Imamo teleći želudac, da?
Da! Teleći želudac.
Teleći želudac?
U redu.
Odmah se vraćam. Gde...
Hej, moram da... Hej!
Izvinite me. Moram da pozajmim ovo na brzinu.
Da vidimo, ovde...
Vraćam se.
Hvala.
Izvinite me. Ja ću...
Očigledno, treba mi ovo. Odmah ću...
Uzeću ovo.
Uzeću malo ovog začina.
Šta to radiš? Trebao bi
da se pridržavaš Gustoovog recepta.
Ovo je recept.
U receptu ne piše da staviš belo gomoljikino ulje!
Šta si još... Zar improvizuješ?
Sada nije vreme za eksperimentisanje. Mušterija čeka.
U pravu si. Trebao sam da te poslušam!
- Prestani sa tim! - Šta da prestanem?
Prestravljuješ me! šta god da radiš, prestani.
- Gde je specijalna porudžbina? - Ide!
- Mislila sam da smo zajedno u ovom. - I jesmo zajedno.
- Šta to onda radiš? - Veoma je teško da objasnim.
- Specijalitet? - Dođi po njega!
Zaboravila sam sardelin sos.
- Da se nisi usudio. - Nisam, nisam. Ni...
Izvini.
Da li je Lingvinijevo jelo gotovo?
Da. loše je kao što ga se sećamo. Upravo otišlo.
- Da li si ga probao? - Da, naravno, pre nego što ga je promenio.
Odlično. Šta? Kako ga je mogao promeniti?
Promenio ga je dok je išlo ka vratima!
Sviđa im se!
Druge mušterije se raspituju oko jela, i za Lingvinija.
Imam još sedam porudžbina.
Predivno je.
Želim i ja to.
Specijalna porudžbina!
Šta je to?
Specijalna porudžbina! Specijalna porudžbina!
Lingvini.
- Čestitke, Mr. Lingvini. - Čestitke?
Pij sada, ne žali vino.
Odmori se, mali šefe. Udahni malo vazduha.
Stvarno smo uspeli večeras.
Pridržao sam tvoj šešir.
Oh, sad ozbiljno.
Voleo bih da porazgovaram sa tobom, Lingvini, u mojoj kancelariji.
- Jesam li u nevolji? - Nevolji? Ne.
Malo vina, i prijateljski razgovor. Samo mi, kuvari.
Šegrt više neće dolaziti kod tebe za savete, a, Kolet?
Sad ima sve što mu treba.
Nazdravimo tvom uspehu, a Lingvini?
U zdravlje.
Uzeo sam samo da bi bio učtiv. Inače, znate, ne pijem.
Naravno da ne piješ. Ni ja ne pijem bilo šta.
Ali bio bi idiot gigantskih proporcija
kada ne bi cenio ovaj '61 Šato LaTur.
Ali ti, gospodine Lingvini nisi idiot.
Nazdravimo tvom ne idiotstvu.
- Remi! - Emil?
Ne mogu da verujem! Ti si živ!
- Uspeo si! - Mislio sam da te više nikad neću videti!
Mislili smo da nisi preživeo brzake.
Šta to jedeš?
Zapravo, ne znam baš.
Mislim da je neka vrsta papira.
Šta? Ne! Sad si u Parizu. Moj grad.
Nijedan moj brat neće jesti otpatke u mom gradu.
Remi! Ti to kradeš? A rekao si Lingviniju da ti može verovati.
- I može. To je za mog brata. - Ali momak može da izgubi posao.
Što znači da i ja mogao, takođe. Sve je pod kontrolom, ok?
- Još vina? - Ne bih trebao, ali... U redu.
Pa gde si se učio poslu, Lingvini?
Učio?
Ne očekuješ valjda da poverujem da ti je ovo prvi put da kuvaš?
- I nije. - Znao sam!
Ovo je moj... drugi, treći, četvrti... Peti posao.
U ponedeljak sam imao prvi.
Ali sam iznosio đubre kao i mnogo puta pre...
Da, da. Evo još vina.
Reci mi, Lingvini, o tvojim interesovanjima.
Voliš li životinje?
Šta? Životinje? Koje vrste?
Uobičajene, kučiće, mačke, konje, hrčci,
pacovi?
Doneo sam ti nešto da...
Ne, ne, ne, ne!
Ispljuni to odmah!
Moram da te naučim o hrani.
Zatvori oči.
Sad, zagrizi...
Ne! Ne! Ne!
- Nemoj samo da proždereš! - Kasno.
Evo.
Žvaći lagano. Samo misli o ukusu.
- Vidiš? - Ne baš.
Kremasto, slano, slatko, snažan ukus.
- Osećaš sve to? - Oh, osećam snažan ukus.
Zatvori oči. Sad oseti ovo.
Skroz drugačija stvar, zar ne? Sladak, hrskav, blago oštar ukus na kraju.
- Ok. - Sad, probajmo zajedno.
Mislim da "hvatam" nešto ovde.
- Možda je oštrina. - Vidiš?
- Možda je oštar ukus. - To je to.
Sad, zamisli svaki dobar ukus na svetu
koji je kombinovan u beskrajnom broju kombinacija.
Ukusi koje još niko nije probao! Otkrića koja treba da se naprave!
Mislim...
Izgubilo se.
Ali to je interesantno.
Naj interesantnije đubre koje sam... Hej! Šta radimo?
Tata još uvek ne zna da si živ!
Moramo da otići u koloniju! Svi će biti oduševljeni!
- Da! Ali... - Šta?
Stvar je u tome da imam...
Šta je to što imaš, što je vrednije od porodice?
Šta je to važnije?
Pa, ja...
Ne bi bolela poseta.
- Našao si drugog pacova? - Ne.
- Da li si se petljao sa laboratorijskim pacovima? - Ne.
Možda si živeo u kanalizaciji skoro?
Ne, nikako ne.
Ti znaš nešto o pacovima! Ti znaš da znaš!
Ti znaš ko zna vaka-du. Rata-tata.
- Hej! Zašto to nazivaju tako? - Šta?
Ratatuli. Zvuči kao čorba, zar ne? Zašto ga zovu tako?
Ako daješ ime hrani,
nazovi ga da zvuči ukusno.
Ratatuli ne zvuči ukusno. Zvuči kao "pacov" i "zadnica".
Pacovska zadnjica. Što ne zvuči ukusno.
Nažalost, ostali smo bez vina.
Moj sin se vratio!
Svi pokušaji da nađemo tvoju zamenu testera za otrov su bili, katastrofalni.
Niko nije otrovan, hvala Bogu, ali nije bilo lako.
- Otežao si mi život kad si nestao. - Znam. Izvini tata.
Pa, najvažnije je da si se ti vratio.
Da, pa, u vezi toga...
Izgledaš malo mršav. Zašto?
Nedostatk hrane, ili visok nivo za hranu?
Teško je tamo u velikom svetu kada si sasvim sam, zar ne?
Svakako, ali nije da sam klinac više.
- Hej. Hej, momče. Šta te muči? - Mogu da se brinem sam o sebi.
Našao sam lepo mesto nedaleko, tako da ću moći da vas posećujem češće.
Samostalan život te nauči...
- Posete? - Hoću. Obećavam. Često.
- Ne ostaješ? - Ne. Nije tako strašno tata. Ja samo...
Nisi valjda mislio da ću ostati zauvek?
Kad tad, ptica mora napustiti gnezdo.
Mi nismo ptice. Mi smo pacovi.
Mi ne napuštamo gnezda, mi ih pravimo veća.
- Možda sam ja drugčija vrsta pacova. - Možda uopšte nisi pacovu.
Možda je to dobra stvar.
Hej, jesmo li prijatelji večeras?
Pacovi. Sve što radimo je uzimanje, tata.
Umoran sam od uzimanja. Ja želim da pravim stvari.
Želim da dodam nešto ovom svetu.
- Govoriš kao čovek. - Oni nisu tako loši kako si pričao.
- Nisu? Zašto si tako siguran? - Uh, čoveče.
Bio sam u mogućnosti da ih posmatram
iz velike blizine.
- Stvarno? Koliko blizu? - Dovoljno blizu.
I oni nisu tako loši kao što si pričao da jesu.
Pođi samnom. Imam nešto što treba da vidiš.
Znate, ja ću da ostanem ovde.
Pobrini se da podovi i pultovi budu čisti pre nego što zaključaš.
Čekajte. Želite da ostanem i da počistim?
Da li je to problem?
- Ne. - Dobar dečko. Vidimo se sutra.
Stigli smo.
Baci dobar pogled, Remi.
Evo šta se dešava kada
pacov previše približi ljudima.
Svet u kom živimo pripada neprijatelju.
Moramo da živimo pažljivo.
Mi brinemo o svojoj vrsti, Remi.
Niko drugi nas neće čuvati.
- Ne. - Šta?
Ne. Tata, ne verujem u to. Govoriš mi da budućnost...
donosi samo ovakve stvari?
Tako stoje stvari. Ne možeš menjati prirodu.
Promena je prirodna, tata. Na to možemo da utičemo.
I počinje kada mi odlučimo.
- Gde ideš? - Sa srećom, napred.
Prestani.
Dobro jutro.
Znači, šef te pozvao na piće?
To je velika stvar.
To je velika stvar. Šta je rekao?
Šta?
Šta, ne možeš da mi kažeš?
Izvini me što se mešam u tvoj odličan odnos sa šefom.
Vidim kako stoje stvari.
Ja te naučim par trikova u kuhinji
da se pokažeš pred šefom, a ti me potom ignorišeš.
Probudi se. Probudi se.
Mislila sam da si drukčiji.
Mislila sam, da ti misliš drugačije o meni.
Mislila sam...
Nisam morala da ti pomažem!
Da sam mislisla samo o sebi, ostavila bih te na cedilu!
Ali...
Želela sam da uspeš. Svideo si mi se.
Moja greška.
Kolet. Čekaj, čekaj. Kolet!
Gotovo je mali šefe. Ne mogu više.
Kolet! Čekaj, čekaj! Nemoj pobeći.
Vidi, nisam dobar u govorima. Nisam dobar sa hranom takođe.
Nisam bez tvoje pomoći.
Mrzim laskanje. To je lepši način da se laže.
- Ti imaš talenat za kuvanje. - Ne, nemam! Stvarno! To nisam ja.
Kada sam dodao namirnicu više,
umesto da sam pratio recept kao što si rekla,
to nisam bio ja.
- Kako to misliš? - Mislim, ja ne bih to uradio.
Ja bih pratio recept.
Ja bih pratio tvoje savete.
Ja bih pratio tvoje savete do kraja sveta.
- Zato što volimmmmm... kad me savetuješ. - Ali...
Ali ja...
Ne radi to.
Ja imam tajnu. Malo je neprijatna.
- Ja imam mmm... - Šta? Ti...
- Ja imam miiii... - Imaš, šta?
Ne. Imam ovog... Ovog sitnog malog...
Malenog...
Malenog šefa koji mi govori šta da radim.
Malenog šefa?
Da. Da. On je...
- On je ovde. - U tvojoj glavi?
Zašto je tako teško pričati sa tobom? U redu, idemo.
Ti si moja inspiracija. Sad ću rizikovati sve.
Rizikovaću da izgledam kao najveći poludeli idiot koga si ikada videla.
Znaš zašto sam tako brzo naučio kuvanje?
Želiš da znaš zašto sam tako dobar kuvar?
Nemoj se smejati. Sad ću ti pokazati.
Ne! Ne!
- Šta je bilo, Ambristo? - Gusto.
- Konačno zatvoreni, zar ne? - Ne.
- Još finansijskih problema? - Ne, ustvari...
Najavili su novu liniju hrane iz mikrotalasne?
Šta? Šta? Reci više.
Vraćaju se. Popularni su.
- Nisam ocenjivao Gustoa par godina. - Niste, gospodine.
Moja poslednja ocena ih je izbacila
iz turističkog vodiča grada. - Da, gospodine.
Rekao sam: "Gusto je konačno našao pravo mesto
pored još jednog jednako dobrog šefa,
gospodina Bojardi."
Tačno tako.
Tu sam ih ostavio. To su bile moje poslednje reči o njima.
- Poslednje reči. - Da.
Onda mi reci, Ambristo,
kako mogu biti popularni?
Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne!
DNK se slaže, vremena odgovaraju, sve se uklopilo.
On je Gustov sin.
Ovo je nemoguće! Sve je nameštaljka!
Momak zna!
Pogledaj ga, pretvara se da je idiot.
Igra se mojim živcima kao mačka sa klupkom... nečega.
- Vune? - Da! Živcira me.
- Ismejava me sa pacovom. - Pacovom?
Da. Uortačio se s'njim.
Svesno me navodi da mislim kako je važan.
- Pacov. - Tačno!
Da li je pacov važan?
Naravno da nije! On samo želi da ja pomislim da jeste.
Ali ja sam prozreo nameru toga.
Pacov se pojavio prvi put sa momkom, i naredio sam mu da ga ubije.
Sada on želi da ga ja vidim svuda.
Tu je! Ne, nije, tu je! Namešta mi!
Vidim, ili ne vidim stvari, da li sam poludeo? Jel to fantomski pacov ili ne?
Ali, ne!
Odbijam da budem uvučen u njegovu prljavu igru...
Treba li se zabrinem oko ovoga? Oko tebe?
Ne mogu ga otpustiti. Privukao je pažnju na sebe.
Ako ga otpustim sada, svi će pitati zašto sam to uradio.
A zadnja stvar koju želim je da ljudi čačkaju oko njega.
Zašto si onda zabrinut?
Zar nije dobro privući pažnju štampe?
Zar nije dobro da se Gusto ime pojavljuje u naslovima?
Ne ako se on nalazi tamo!
Gusto je imao imidž, debeo je, dopadljiv i prihvatljiv svima.
Prodao je imidž ljudskim magarcima! Milionima magaraca!
Rok ističe za tri dana.
Onda ga možeš otpustiti kad predstane da bude vredan,
i niko nikad neće saznati zašto.
Bio sam zabrinut oko uzorka kose koji si mi dao.
- Morao sam ponovo da šaljem u laboratoriju. - Zašto?
Zato što je prva laboratorijska analiza identifikovala dlaku gmizavca.
- Ne, ne, ne. - Šta?
Provaj ovo. Bolje je.
Pacov!
Odvratna mala stvorenja.
Podsetio sam se koliko je sve labavo bilo.
Kako me je svet stvarno video.
A stvari su bile sve bolje.
Remi!
Hej, hej, hej, mali brate!
Plašili smo se da se više nećeš, pojaviti.
- Hej, Remi! Kako si? - Rekao si im?
Emil, rekao sam ti da ne govoriš!
Ali znaš ove momke, oni su mi prijatelji. Nisam mislio da to važi i za njih.
Izvini, žao mi je.
Nemoj se meni izvinjavati, njima se izvini.
- Ima li problema? - Ne, nema.
Čekajte ovde.
Zaključano je?
Remi, šta radiš ovde?
Ok. Emil se pojavljuje sa...
Ok, rekao sam mu da ne priča. Rekao sam... A on odmah počne da blebeće svima...
Da, katastrofa.
Uglavnom, oni su gladni, hrana je zaključana, pa mi treba ključ.
- Oni hoće da ukradeš hranu? - Da. Ne! To je...
Komplikovano je. To je porodica. Oni nemaju tvoje ideale.
Ideale? Da moj zamenik ima neke ideale,
misliš da bih ovako izgledao?
Ili meso iz mikrotalasne?
Ili piletina za poneti?
Otprilike francuski koliko i kukuruzni dog!
Uskoro!
Mi pravimo nove načine za rasprodaju hrane.
Želite malo škotske kobasice?
Ne mogu kontrolisati kako me koriste, Remi.
- Mrtav sam! - Prekinite!
Moram da razmislim! Pročulo se za hranu. Ako ih nekako ne ućutkam,
cela kolonija će doći sa otvorenim ustima...
Evo ga.
Hej. Tvoj testament!
- Ovo je interesantno. Izvini ako... - Nema problema.
Lingvini?
Zašto je stavio Lingvinija zajedno sa tvojim testamentom?
Ovo je bila moja kancelarija.
On je tvoj sin?
- Ja imam sina? - Kako si mogao da ne znaš to?
Ja sam plod tvoje mašte. Ako ti nisi znao, kako sam ja mogao?
Pa, tvoj sin je zakonski vlasnik ovog restorana!
Ne! Ne! Pacov!
- Izvini šefe. - Pacov! Ukrao mi je dokumenta!
Pobeći će!
Ti!
- Gubi se iz moje kancelarije. - Nije on u tvojoj kancelariji. Ti si u njegovoj.
Zdravica, Lingvini!
Živeli!
Šef Lingvini!
Vaš uspon je vrtoglav, a da niste imali prethodno iskustvo.
Koja je vaša tajna?
Tajna? Želite istinu?
Ja sam Gustoov sin. U pitanju su geni.
Ali niste bili svesni toga do skoro?
Ne.
A kad ste saznali, postali ste vlasnik ovog restorana.
Kako ste to otkrili?
Pa, neki deo mene je jednostavno znao.
Gustov deo.
- Gde nalazite inspiraciju? - Inspiracija dolazi sa više strana.
- Moja dolazi od Kolet. - Šta?
Nešto mi se zaglavilo između zuba.
Komunalna inspekcija.
Želeo bih da prijavim najezdu pacova.
Pojavili su se u mom...
restoranu Gusto!
Gusto?
Doćićemo. Da vidimo. Za tri meseca.
To mora biti sada! U pitanju je gurmanski restoran!
Gospodine, obavešteni smo. Ako se pojavi termin ranije, ubacićemo Vas preko reda.
Ali pacov! Morate...
Ukrao mi je dokumenta.
Otvaranje je probijeno.
Trebali smo završiti pre sat vremena.
Dobar dan. Pridružite nam se.
Baš smo pričali o moj inspiraciji.
Da, on svoju inspiraciju naziva mali šef.
Ne to, najdraža. Mislim ti.
- To je on. - Anton Igo?
Anton Igo!
Da li je to Igo?
Ne mogu verovati.
- Vi ste gospodine, Lingvini? - Zdravo.
Izvinite me što prekidam Vaše preuranjeno slavlje,
i zato mislim da je fer pružiti Vam pravednu šansu,
pošto ste novi u ovoj igri.
- Igri? - Da.
Koju za sada igrate bez ikakvog protivnika.
A to je, kao što znate, protiv pravila.
Vi ste Anton Igo.
Spori ste za nekoga ko je u brzom poslu.
I mršavi ste za gurmana.
Ja ne volim hranu, ja je obožavam.
Ako mi se ne sviđa, ne gutam je.
Vraćam se sutra uveče sa velikim očekivanjima.
Bolje da me ne razočarate.
Slušajte, ne želimo da budemo grubi, ali Francuzi smo, a sad je vreme za večeru.
Htela je da kaže, vreme je za večeru, a Francuzi smo.
Nemoj me tako gledati.
Dekoncentrisao si me pred novinarima.
Kako da se koncentrišem dok mi vučeš kosu stalno?
I još jedna stvar.
Nisi ti jedini koji se pitaš oko kuvanja ovde.
Kolet zna da kuva, takođe.
U redu, to je to!
Odmori malo, mali šefe.
Nisam tvoja igračka,
a ti nisi moj gazda!
Pacov je kuvar.
Opusti se malo, sredi misli, mali šefe.
Igo dolazi, i moram da se skoncentrišem.
Ti glupi...
Još ga nisam video ovakvog pre.
Da. Kao da si njegova igračka.
Izvini, Remi.
Znam da ih je sve više.
- Pokušao sam da ograničim broj... - Znaš šta?
U redu je. Bio sam sebičan.
- Momci, jeste li gladni? - Zezaš nas?
U redu, častim večerom. Kad se restoran zatvori.
Ustvari...
...kaži tati da dovede celu koloniju.
Mali šefe?
Ovo je super, sine. Posao iznutra. Vidim draž.
Mali šefe?
Hej, mali šefe.
Mislio sam da si se vratio u stan.
Kad sam video da nisi tamo, ne znam...
Nije u redu da budemo u svađi, pa...
Vidi, ne želim da se svađamo.
Bio sam pod, znaš, velikim pritiskom.
Dosta toga se promenilo za kratko vreme.
Od jednom sam postao Gusto.
I moram da budem Gusto, ili,
će ljudi biti razočarani.
Čudno je.
Nikada do sada nikoga nisam razočarao,
zato što nikad niko nije ništa očekivao od mene.
Jedini razlog zašto svi očekuju od mene sve najbolje
si ti.
Nisam bio pravedan prema tebi.
Nikad me nisi izneverio, i to ne bih trebao da zaboravim.
Bio si odličan prijatelj.
Najčasniji prijatelj koga sam mogao da poželim...
Šta je ovo?
Šta se dešava?
Šta...
Hej...
Ti...
Kradeš hranu? Kako si mogao?
Mislio sam da si mi prijatelj! Verovao sam ti!
Napolje! Ti i tvoji prijatelji!
I ne vraćaj se,
ili ću se poneti prema tebi ka prema štetočini!
U pravu si, tata. Koga sam zavaravao?
Mi smo to što jesmo, mi smo pacovi.
Uskoro će otići, a vi znate kako da uđete.
Pokradite sve što želite.
- Ne ideš sa nama? - Izgubio sam apetit.
Da li ste se odlućili gospodine?
Želeo bih tvoje srce posluženo na tanjiru.
Uđite!
Danas je veliki dan. Trebao bi nešto da im kažeš.
- Naprimer šta? - Ti si šef. Inspiriši ih.
Pažnja.
Molim za pažnju.
Večeras je veliko veče.
"Apetit" dolazi, sa svojim velikim ego-om.
Mislim Igo. On dolazi. Kritičar.
I poručiće nešto.
Nešto sa našeg menija.
I moraćemo mu skuvati to...
Zar ga ne možeš jednostavno zaboraviti?
Ne bi trebao biti ovde dok restoran radi. Nije sigurno.
Gladan sam!
A ja ne trebam hranu iz kuhinje da bih bio srećan.
Ključ uspeha, moj prijatelju, je da ne budeš izbirljiv.
- Posmatraj. - Ne, čekaj!
- O ne, ne! Šta da radimo? - Otići ću po tatu.
Možda misliš da si neki šef, ali ti si samo pacov.
Naravno, on nam je oduzeo zvezdicu posle poslednje ocene restorana.
To je verovatno ubilo... mog oca.
- Ovo je najlošiji govor. - Ali rećiću vam jednu stvar...
- Igo je došao. - Igo? Ovde je?
Anton Igo je obična mušterija. Hajde da kuvamo!
Da! Hajde da...
U redu.
Zamislio sam jednostavan dogovor.
Napravićeš mi novu liniju smrznute hrane a la šef Skiner.
A za uzvrat, neću te ubiti.
Da li ste se odlučili šta želite gospodine?
Da, mislim da jesam.
Pošto sam pročitao mnogo pohvala o vašem novom kuvaru,
znate za čim žudim?
Za novim vidicima.
Želeo bih nešto osvežavajuće, sa čistim vidicima.
Možete li predložiti dobro vino uz to?
- Uz šta, gospodine? - Vidike. Osvežene, prihvatam ih.
Ja...
Dobro. Pošto ste ostali bez vidika,
a niko drugi ih takođe nema u ovom prokletom gradu,
predložiću vam dogovor.
Vi obezbedite hranu, a ja ću obezbediti vidike.
Nešto što bi išlo lepo uz flašu Cheval Blanc 1947.
Plašim se da...
Vaš izbor?
Recite vašem šefu Lingviniju da me posluži čime god se usudi.
Očekujem najbolje od njega.
Prihvatam sve što on dobije.
- Pa, predali smo se. - Zašto to govoriš?
U kavezu smo koji je u gepeku kola,
čekajući budućnost sa smrznutom hranom.
Ne, ja sam u kavezu. Ja sam se predao.
Ti si slobodan.
Ja sam slobodan koliko me ti zamisliš.
Kao što si i ti.
Molim te. Dosta mi je pretvaranja. Pretvaram se da sam pacov za mog oca.
Pretvaram se da sam čovek kroz Lingvinija.
Pretvaram se da postojiš da bih imao s'kim da pričam!
Pričaš mi stvari koje već znam!
Ja znam ko sam ja! Zašto misliš da mi to trebaš reći?
Zašto moram da se pretvaram?
Pa ne trebaš, Remi.
Nikad nisi.
Ne. Sa leve strane!
Tata? Tata, ovde sam!
U gepeku sam! Šta...
Tata!
- Hej, mali brate! - Emil!
Volim vas!
Gde ideš?
Nazad u restoran. Neće uspeti bez mene.
- Zašto se ti brineš? - Zato što sam kuvar!
To je tvoj recept.
Kako možeš da ne znaš svoj recept?
Nisam ga zapisao na vreme, kad mi je prošao kroz glavu.
Onda neka ti ponovo padne na pamet! Inače ne možemo poslužiti onoga!
Gde je moja porudžbina?
Zar ne možemo poslužiti nešto drugo? Nešto što nisam izmislio?
Zbog toga poručuju kod nas.
Nateraj ih da poruče nešto drugo. Reci im da nismo tu.
Ne možemo svi biti napolju. Tek smo otvorili.
Imam ideju. Šta ako im služimo ono što su poručili?
Uspećemo. Samo nam reci šta si radio prošli put.
Ne sećam se šta sam radio.
Moramo reći nešto mušterijama.
Reci im... Reci im...
- Ne radi to. - Remi. Remi.
Nemoj! Stani! Videće te. Stani.
Ne govorimo o meni. Govorimo o tome šta je ispravno...
Pacovi!
- Remi! - Dodaj mi nož.
Ne dirajte ga!
Hvala ti što si se vratio, mali šefe.
Znam da ovo žvuči suludo, ali...
Pa, istina ponekad zvuči ludo.
Ali to ne znači da nije...
istina.
A istina je, ja nemam talenat za kuvanje.
Ali ovaj miš, on stoji iza svih recepta.
On je kuvar. Stvarni kuvar. On se krio ispod moje kape.
On je kontrolisao moje akcije.
On je razlog zbog koga je moja hrana oduševljavala svakoga.
Razlog zašto je Igo ovde.
Meni ste odavali čast za njegova umeća.
Znam da je teško da se poveruje.
Ali, verovali ste da sam ja kuvar?
Ovo funkcioniše. Ludo je, ali funkcioniše.
Možemo biti najveći restoran u Parizu,
a ovaj miš, ovaj brilijantni mali šef, nas može voditi do toga.
Šta kažete? Samnom ste?
Tata.
Tata, ne znam šta da kažem.
Pogrešio sam za tvog prijatelja, i tebe.
Ne želim da misliš da sam izabrao ovo ispred porodice.
Ne mogu da biram između svoje dve polovine.
Ne govorim o kuvanju. Govorim o petlji.
Da li ti ovo toliko znači?
Mi nismo kuvari, ali smo porodica.
Reci nam šta da radimo, i uradićemo to.
- Zaustavite komunalnog inspektora! - Delta Tim, pokret, pokret, pokret!
Ostatak ostaje ovde da pomogne Remiju.
Tim 3 će obrađivati ribu. Tim 4 je za pečene stvari.
Tim 5, kuvanje. Tim 6, sosevi. Na svoje pultove. Napred!
Ko dodiruje hranu će koračati na dve noge.
Treba nam neko ko će posluživati stolove.
Izvinjavam se na kašnjenju, ali smo večeras preopterećeni.
Molim, uzmite svo vreme koje vam treba.
Pobrinite se da je odrezak mekan i izlupan.
Polako sa tim sosem. Manje soli. Više putera.
Koristite samo Mimolet sir.
Pravite salatu kao da crtate sliku.
Ne previše Vinagreta u kompose salatu.
Ne dozvoli da se beli puter razdvoji. Nastavi da bućkaš.
Polako kuvaj školjke. Provera ukusa. Spustite kašike.
Dobro je. Previše soli. Dobro je.
Namoj prekuvati supu, ili ćeš otvrdnuti fazana. Emil!
Izvini.
Kolet, čekaj! Kolet.
- Vratila si se. Kolet... - Ni reč da nisi rekao.
Ako razmislim o ovome, možda se predomislim.
Samo mi reci šta pacovi kuvaju.
Ratatuli? To je seljačko jelo.
Jesi li siguran da to želiš poslužiti Igo-u?
Šta? Spremam ratatuli.
Pa, kako ga želiš spremiti?
Ratatuli? Mora da se šale.
Ne, ne može biti.
Ko je spremio ovaj ratatuli? Zahtevam odgovor!
Ne mogu se setiti kada sam poslednji put rekao kelneru da prenese komplimete šefu.
A sada sam se našao u neverovatnoj situaciji
da je moj kelner takođe i šef.
Hvala, ali ja sam samo vaš klener večeras.
Onda, kome da se zahvalim za obrok?
Izvinite me za minut.
Ti mora da si šef...
Ako želite da vidite šefa, moraćete da sečakate
dok sve ostale mušterije ne odu.
Biće tako.
Izprva, Igo je mislio da je u pitanju šala.
Ali kad je Lingvini objasnio, Igov osmeh je nestao.
Nije odreagovao više od postavljanja nekoliko pitanja.
A kada se priča završila, Igo je ustao, zahvalio se na obroku...
Hvala ti na obroku.
...i otišao je bez okretanja.
Sutradan se pojavila njegova ocena.
Na mnogo načina, posao kritičara je lak.
Rizikujemo veoma malo, a uživamo nadmoć nad onima
koji nude svoj rad i sebe, na našu procenu.
Napredujemo na negativnim kritikama, koje su zabavne za pisanje i čitanje.
Ali gorka istina sa kojom se mi kritičari moramo suočiti, je da u poretku stvari
i najlošija hrana ima veću vrednost nego naša kritika.
Postoje vremena kad kritičar stvarno rizikuje nešto,
a to je otkriće i odbrana nečeg novog.
Svet je obično negostoljubljiv prema novim talentima i otkrićima.
Novom trebaju prijatelji.
Sinoć, ja sam iskusio nešto sasvim novo,
inzvanredno jelo, od krajnje neočekivanog kuvara.
Taj obrok i njegov tvorac,
opovrgli su moja najveća ubeđenjima o vrhunskom kulinarstvu.
Preokrenuli su sva moja verovanja.
U prošlosti, nisam skrivao svoj prezir
prema Gustoovom čuvenom moto-u, "Svako može da kuva".
Ali tek sada sam istinski razumeo njegovu poruku.
Ne može svako postati veliki umetnik,
ali veliki umetnik može doći bilo od kuda.
Teško je zamisliti skromnije poreklo
od genija koji kuva kod Gustoa,
ko je, po mišljenju ovog kritičara,
ništa manje nego najbolji kuvar u Francuskoj.
Uskoro ću se vratiti kod Gustoa, željan novog obroka.
Bilo je to veliko veče.
Najsrećnije u mom životu.
Ali jedina predviljiva stvar u životu, je njegova nepredljidljivost.
Pa, morali smo pustiti Skinera i inspektora,
i naravno da su nas zatvorili.
Hrana nije bitna.
Kada se pročulo da su pacovi bili u kuhinji,
restoran je bio zatvoren,
a Igo je izgubio svoj posao i kredibilet.
Ali, nemoj ga žaliti.
Ide mu veoma dobro kao poslovnom investitoru.
- Izgleda veoma srećno. - Kako to znaš?
Moram da idem. Večernje narudžbine.
Ti znaš kako on to voli.
Hvala, mali šefe.
Da li ste zainteresovani za desert večeras?
- Zar nisam uvek? - Šta želite?
Iznenadi me.
Hej, veruj mi, ta priča je bolja da sam je ja ispričao.
Hajde, donesi neku hranu, umirem od gladi!