www.titlovi.com
Не могу да те пустим, Хедвига. Не смем да користим магију изван школе.
Осим тога, ако теча Вернон... -Хари Потеру!
Ето ти сад.
Ено, тамо је. Верноне?
Упозоравам те, ако не смириш ту проклету птицу, избацићу је.
Али досадно јој је. Када бих је пустио напоље, бар на сат или два.
Да би слао тајна писма својим уврнутим пријатељима? Нема шансе.
Али, нисам добио писмо ни од једног од мојих пријатеља.
Ни једно. Целог лета.
Ко би уопште желео да буде твој пријатељ?
Требало би да си нам захвалан.
Пазили смо те откако си био беба, одвајали од уста за храну,
чак смо ти дали и Дадлијеву другу собу, само зато што смо толико добри.
Не сада, тиквице. Чекамо Мејсонове. -Који ће доћи сваког тренутка.
Поновимо још једном распоред. Петунија, када Мејсонови дођу, ти ћеш бити...?
У дневној соби, одакле ћу их грациозно примити у кућу.
Добро. А ти, Дадли? -Чекаћу да им отворим врата. -Одлично.
А ти? -Бићу тих у својој соби и правићу се да не постојим.
Него шта! Уз мало среће, склопићу најбољи посао у каријери
и ти ми га нећеш покварити.
Хари Потер! Каква част за мене то је.
Ко си ти? -Доби, господине. Доби, кућни вилењак.
Не бих да будем груб, али сада није прави тренутак за посету вилењака.
Да, господине. Доби разуме.
Али, Доби је само дошао да вам каже...
Тешко је, господине. Доби не зна одакле да почне.
Зашто прво не седнеш? -Да седнем... Да седнем?
Доби, извини! Нисам хтео да те увредим!
Увредите Добија? Доби је слушао о вашој величини, господине,
али никада га ниједан вештац није позвао да седне!
Значи да до сада ниси срео много пристојних вештаца.
Не, нисам. Рекао сам ужасну ствар.
Лош Доби! Лош Доби! -Стани, Доби! Тихо! Молим те, престани.
Не обраћајте пажњу. То је само... Мачка.
Лош Доби, лош Доби... -Стани! Доби, молим те, смири се!
Јеси ли добро? -Доби је морао да казни себе, господине.
Доби замало да оклевета своју породицу, господине.
Твоју породицу? -Породицу вештаца, којој Доби служи.
Доби је обавезан да заувек служи једну породицу.
Ако они икада сазнају да је Доби био овде...
Али Доби је морао да дође. Доби мора да заштити Хари Потера. Да га упозори.
Хари Потер не сме да се ове године врати у Хогвортс.
Постоји завера да се десе најстрашније ствари!
Какве најстрашније ствари? Ко кује ту заверу?
Не могу да кажем!
Добро, схватам. Не смеш да кажеш. -Не терајте ме да кажем. Ја...
Доби! Доби, спусти лампу! -Лош Доби!
А када су дошли до девете рупе...
Дај ми ту лампу!
Доби, престани!
Пусти ме! -Улази унутра и ћути!
Шта то, ког ђавола, радиш овде? -Ја сам само...
Само си упропастио поенту мог вица о јапанском играчу голфа.
Извините. -Још један звук и пожелећеш да се ниси ни родио!
Поправи та врата! -Да, господине.
Видиш ли зашто морам да се вратим? Моје место није овде, него у Хогвортсу.
То је једино место где имам пријатеље. -Пријатеље који не пишу Хари Потеру?
Вероватно су били... Чекај мало. Откуд ти знаш да ми пријатељи нису писали?
Хари Потер не треба да се љути на Добија.
Доби се надао, да ако помисли да су га пријатељи заборавили,
Хари Потер можда неће желети да се врати у школу, господине.
Дај ми та писма – сместа! -Не!
Доби, враћај се овамо!
Доби, молим те, немој.
Хари Потер мора да ми обећа да се неће вратити у школу.
Не могу. Хогвортс је мој дом.
Онда Доби то мора да уради, господине, за добро Харија Потера.
Простире се докле год поглед допире, целом дужином пода ове зграде.
Водоинсталатер рече, ''Види ту воду.'' А други, ''А то је само површина.''
Много ми је жао. Мој нећак је веома поремећен.
Сусрети са странцима га узнемире, зато га држим горе, у соби.
Никада се нећеш вратити у ону школу.
И никада више нећеш видети твоје наказне пријатеље! Никада!
Шта има, Хари? -Роне, Фреде, Џорџе... Откуд сви ви овде?
Спашавамо те, наравно. Хајде, спреми ковчег.
Боље се повуци назад. Крећи!
Шта је то? -Шта то би?
Потеру! -Тата, шта се дешава?
Крени! -Брже, тата. -Пожури, Хари!
Петунија, он бежи!
Имам те, Хари! -Долази 'вамо! -Пусти ме! -Нећу.
Ти и твој глупи голуб нигде не идете!
Пусти ме! -Вози!
Не! Не!
Тата!
Проклетство!
Успут, Хари, срећан рођендан.
Овамо!
Улазите.
Можемо ли да узмемо мало ових? -Ма да, мама неће ни знати.
- ИЗГУБЉЕНИ -
- КОД КУЋЕ -
Није бог зна шта, али је наш дом. -Баш је лудило!
Где сте били?
Хари, тако се радујем, душо.
Кревети празни, нема поруке, кола нестала!
Могли сте да погинете или да будете виђени!
Наравно, ниси ти крив, Хари, душо.
Изгладњивали су га, мама. Имао је решетке на прозорима.
Помоли се да ја не ставим решетке на твој прозор, Роналде Визли!
Хајде, Хари. Време је за доручак.
Ево Хари, само трпај. Тако.
Мама, јеси ли видела мој џемпер? -Да, душо, мачка га је носила.
Здраво!
Шта сам урадио? -Џини цело лето прича о теби. Скроз је сморила.
Добро јутро, Визлијеви. -Добро јутро, тата!
Каква ноћ! Девет рација! Девет! -Рација?
Тата ради у Министарству, у Одсеку за злоупотребу нормалских предмета.
Тата воли Нормалце, мисли да су они фасцинантни.
Онда... А ко си ти?
Извините, господине. Ја сам Хари, господине. Хари Потер.
Благи Боже! Заиста?
Рон нам је рекао све о теби. Када је стигао? -Овог јутра.
Твоји синови су прошле ноћи летели магичним колима до Сарија и назад.
Заиста? Како је било?
Хоћу да кажем... То је била грешка, момци. Велика грешка.
Ти сигурно знаш све о Нормалцима.
Реци ми, чему тачно служи гумена паткица?
Требало би да је то Ерол са поштом.
Узми то, Перси, молим те. -Ероле. -Увек то уради.
Види, писма из Хогвортса. Једно је за Харија.
Дамблдор већ зна да си овде. Том човеку ништа не промакне.
Ово неће бити јефтино, мама. -Већ саме књиге чини су прескупе.
Снаћи ћемо се. Само у Дијагоналеји ћемо наћи све ово,
Добро. -Хајде, Хари, ти ћеш први.
Али Хари још није путовао помоћу летећег праха. -Летећи прах?
Онда ти крени први, Роне, па ће Хари видети како се то ради.
Улази. Тако.
Дијагоналеја!
Видиш да је лако, душо. Не плаши се. Хајде!
Хајде. Уђи, тако је... Пази главу.
Тако. Сада, узми летећи прах.
Тако! Одлично! И не заборави да изговориш што јасније.
Дајагоналеја!
Шта је рекао? -Дајагоналеја. -То сам и мислила.
Да се ниси изгубио, мили? -Добро сам, хвала. Само сам...
Хајде с нама. Ми ћемо ти помоћи да се вратиш.
Не, молим вас... -Хари! -Хагриде!
Шта радиш тамо?! Долази!
Сумрачналеја
Сав си упрљан, Хари. И врзмаш се по Сумрачналеји! Опасно место.
Не би требало да те тамо виде. Људи би помислили да имаш лоше намере.
Изгубио сам се. Чекај мало. А шта си ти тражио тамо?
Ја? Тражио сам средство против месождерских пужева голаћа.
Упропастили су сав купус у школи.
Хари! Хагриде! -Здраво, Хермиона.
Тако ми је драго да те видим. -Мени такође.
Шта радиш са тим наочарима? Oкулус репаро!
Обавезно морам да запамтим ту чин.
Даље ћеш се снаћи, Хари? Овде се растајемо.
Здраво! -Хвала ти. Здраво. -Хајде, сви су толико забринути.
МАГИЧНИ ЈА Гилдероја Локхарта
Хари! Надали смо се да си отишао само један камин даље.
Даме и господо, Гилдерој Локхарт! -Ево га.
Он се свиђа мами. -Склоните се, молим. Пустите да прођем. Хвала.
Извини, девојчице, сликам за Дневни пророк.
Ма, није могуће! Хари Потер!
Хари Потер! Извините, госпођо.
Велики осмех, Хари. Заједно ћемо бити на насловној страни.
Даме и господо, какав невероватан тренутак!
Када је млади Хари прешао праг Флориша и Блотса,
да купи моју аутобиографију Магични ја,
која прославља 27. недељу на врху листе бестселера Дневног пророка,
није имао представу да ће, уствари, отићи
са мојим сабраним делима.
Бесплатно!
А сада, моје даме...
Хари, дај ми књиге и даћу му да их потпише.
Ви сачекајте напољу. Тако, Роне.
Сигурно си задовољан, Потеру?
Чувени Хари Потер! Новине прате чак и његов улазак у књижару!
Остави га на миру! -Види, Потеру, имаш и девојку.
Немој тако, Драко, буди фин. Господине Потер.
Луцијус Мелфој. Најзад се срећемо.
Извините...
Ваш ожиљак је легенда, као и вештац који вам га је нанео.
Волдемор је убио моје родитеље. Он је био обичан убица.
Сигурно сте веома храбри, чим му спомињете име. Или веома глупи?
Страх од имена само повећава страх од самог субјекта.
А ви мора да сте гђица Грејнџер?
Да, Драко ми је рекао све о вама и вашим родитељима.
Нормалци су, зар не?
Да видим... Црвена коса, испразни изрази лица...
Отрцане, половне књиге... Ви сте сигурно Визлијеви.
Децо, овде је лудница. Изиђимо!
Види, види! Старији Визли! -Луцијусе.
Гужва у Министарству, Артуре? Толико ванредних рација.
Надам се да вам барем плаћају прековремено.
Иако, не бих рекао, судећи по стању ових књига.
Зашто каљати име вешца, ако ти за то чак ни не плаћају добро?
Имамо различита схватања о томе шта каља име вештаца, Мелфоје.
Очигледно.
Дружиш се с Нормалцима.
А мислио сам да породица не може да ти спадне на још ниже гране.
Видећемо се на послу.
Видећемо се у школи.
10.58, хајде! -Воз ће да крене! -Фреде, Џорџе, Перси, ви ћете први!
После тебе, драга.
Да ти нађемо место, Џини. Пожури.
Хајдемо.
Шта то радите? -Извините. Отела су нам се колица.
Зашто не можемо да прођемо? -Не знам. Пролаз је затворен.
Воз креће тачно у 11. Пропустили смо га!
Ако ми не можемо да прођемо, можда тата и мама не могу да се врате.
Можда би требало да пођемо и сачекамо код кола.
Кола!
Роне, за већину Нормалаца није уобичајено да виде летећа кола.
У праву си.
Не! Покварио се невидизатор. -Сиђи ниже. Треба да нађемо воз.
Само да га стигнемо. Сигурно нисмо много заостали.
Чујеш ли? -Изгледа смо га стигли. -Стани мало...
Хари!
Држи се!
Ухвати моју руку!
Држи се! -Покушавам. Руке су ти знојаве.
Изгледа да смо нашли воз. -Да.
Добродошао кући!
Подигни се! -Не ради!
Горе! Роне, пази на то дрво!
Стани! Стани!
Мој штапић. Види ми штапић. -Радуј се што то није био твој врат.
Шта се дешава? -Не знам.
Крећи, Роне! Брзо!
Скаберсе, јеси ли добро?
Кола!
Тата ће ме убити.
Видимо се, Хедвига!
Прво ми се у соби појавио вилењак, а онда не можемо ући на перон.
Умало да нас убије једно дрво. Очигледно ме неко не жели овде.
Добро погледајте, момчићи. Можда вам је ово последња ноћ у замку.
Ал' смо у фрци.
Видело вас је ни мање ни више него седам Нормалаца.
Схватате ли колико је ово озбиљно? Ризиковали сте разоткривање нашег света!
Да не помињем повреде које сте нанели Млатарајућој врби,
која је овде изникла много пре него што сте се ви родили.
Да будем искрен, професоре Снејп, више је она повредила нас. -Тишина!
Када бисте били у Слитерину и да је ваша судбина у мојим рукама,
уверавам вас да бисте обојица већ вечерас пошли возом кући.
Овако... -Нису.
Професоре Дамблдоре! Професорка МекГонагал!
Управниче, ови дечаци су прекршили пропис који забрањује употребу магије
малолетним вешцима, према томе... -Познајем наше прописе, Северусе,
пошто сам многе од њих лично и написао.
Али, пошто је старешина куће Грифиндор,
професорка МекГонагал ће одлучити какве ће мере предузети.
Идемо онда да покупимо ствари. -О чему говорите, г. Визли?
Избацићете нас, зар не? -Не данас, г. Визли.
Али мораћете да схватите озбиљност онога што сте урадили.
Вечерас ћу писати вашим породицама и добићете казнену наставу.
Добро јутро свима.
-Добро јутро, професорко Клица.
Добро дошли у Стакленик 3, другаци. Сакупите се овамо.
Данас расађујемо мандрагору. Ко ће ми рећи својства њеног корена?
Да, гђице Грејнџер? -Мандрагора се користи
за враћање оних који су окамењени у њихово претходно стање.
Али је такође и доста опасна. Њен урлик је фаталан за онога ко га чује.
Одлично! 10 поена за Грифиндор. Будући да су наше мандрагоре још младе,
њихови урлици вас још неће убити, само ће вас ошамутити на неколико сати.
Наушнице су ту да бисте заштитили слух. Молим вас, одмах их ставите. Брзо.
Морају чврсто да налегну. Гледајте сад пажљиво.
Чврсто ухватите мандрагору, и повуците је брзо нагоре!
Схватате? Након тога је поставите у другу саксију
и покријте је шаком земље да се угреје.
Лонгботом није добро ставио наушнице.
Не, госпођо, само је пао у несвест. -Да, па... Остави га тако.
Добро, идемо. Има довољно саксија за све.
Ухватите своје мандрагоре и извуците их!
Види, то је Скоро-безглави Ник. -Здраво, Перси. Гђице Клирвотер.
Здраво, сер Николасе.
Реци... Пропао сам. -Пропао си.
Здраво, Хари. Ја сам Колин Криви и такође сам из Грифиндора.
Здраво, Колине. Драго ми је. -Роне, је ли то твоја сова?
Та глупа птица је опасна за околину.
О, не! -Видите ово, људи. Визли је добио дрекавца.
Хајде, Роне. Једном нисам отворио бабиног дрекавца и после... Ужас!
Роналде Визли!
Како си смео да украдеш кола? Ја сам потпуно ван себе!
Твог оца очекује истрага на послу, и то само због тебе!
Ако се усудиш макар и прстом да мрднеш, враћамо те право кући!
Џини, мила, наше честитке за пријем у Грифиндор. Отац и ја смо тако поносни!
Да вас упознам с новим наставником Одбране од црне магије.
То сам ја. Гилдерој Локхарт, Ред Мерлина, треће класе,
почасни члан Лиге за заштиту од црне магије и петоструки добитник
награде за најлепши осмех у Недељнику чаробнице.
Али, ја о томе не говорим. Нисам се осмехом ослободио Банданске чуме.
А сада, упозорење. Мој задатак је да вас наоружам за борбу
против најзлокобнијих створења која свет вештаца познаје.
У овој просторији ћете се суочити са својим најгорим страховима.
Међутим, знајте да ништа не може да вас повреди, док сам ја ту.
И замолићу вас да не вриштите. Зато што можете да их испровоцирате!
Вилице из Корнвола? -Свеже ухваћене Корнволске вилице!
Смејте се колико хоћете, г. Финегане, оне знају да буду врло опака створењца.
Да видимо како ћете се снаћи са њима.
Хајде, скупите их! То су само вилице.
Буди ту! -Спустите ме доле, молим вас!
Склоните се од мене! -Стани, не мрдај!
Фуј-То-Вило! Не-Смарај-Ме!
Замолићу вас троје да утерате остале вилице у кавез.
Шта сада да радимо?
Имобилус!
Зашто увек ја?
Цело лето сам радио на новом програму за квидич. Вежбаћемо упорније и дуже.
Шта? -Не могу да верујем!
Где сте то кренули, Флинте? -На тренинг квидича.
Заказао сам игралиште за Грифиндор. -Полако, Дрвце. Имам дозволу.
Биће фрка.
"Ја, професор С. Снејп, дозвољавам екипи Слитерина
да тренирају квидич данас, поводом обучавања новог трагача."
Имате новог трагача? Ко је то?
Мелфој! -Баш тако. И то није једино ново ове године.
То су Нимбус 2001! Одакле вам? -Поклон Драковог оца.
Видиш, Визли, за разлику од других, мој отац може да приушти најбоље.
Бар у Грифиндору нико не купује место. Сви су примљени због свог талента.
Нико тебе није питао за мишљење, прљава, мала блатокрвнице!
Платићеш за то, Мелфоје! Једи пужеве голаће!
Јеси ли добро, Роне?
Кажи нешто!
Можеш ли да га окренеш, Хари? -Не, Колине, склањај се.
Одвешћемо га код Хагрида. Он ће знати шта да ради.
Ово захтева специјалну опрему.
Ништа друго не преостаје осим да сачекамо да прође, бојим се.
Добро. -Боље напоље, него унутра.
Кога је Рон покушао да омађија? -Мелфоја. Назвао је Хермиону...
Не знам тачно ни шта то значи.
Назвао ме блатокрвном. -Није ваљда?! -Шта то значи?
Нечиста крв. То је највећа увреда за неког ко је нормалског рода.
Некога са родитељима који нису вешци. Као што сам ја.
То није израз који се чује у пристојном разговору.
Истина је да има вештаца, као у породици Мелфојевих,
који себе сматрају бољима од других, зато што су "чисте крви". -Ужасно.
Одвратно. -А такође и потпуно глупо. "Прљава крв".
Данас више и нема вештаца који нису измешане крви.
А, што је још очигледније, нема чини коју наша Хермиона не зна.
Дођи код мене.
Не мисли о томе, Хермиона. Не размишљај о томе ни часа.
Хари, Хари, Хари... Можеш ли уопште и да замислиш
бољи начин да одрадиш казнену наставу,
него помажући мени у дописивању с обожаваоцима? -Заиста не могу.
Слава је превртљива, Хари. Славан је онај ко се тако и понаша. Упамти то.
Дођи... Дођи...
код мене.
Шта? -Молим?
Онај глас. -Глас?
Нисте ли га чули? -О чему говориш, Хари?
Мислим да ти се приспавало.
Није ни чудо! Види колико је сати. Овде смо скоро четири сата.
Чудно је како лети време, кад се човек забавља.
Чудно.
Крв. Осећам мирис крви.
Распорићу те.
Убићу те...
Убићу! Убићу!
Хари! -Јесте ли чули? -Шта? -Тај глас. -Какав глас?
Прво сам га чуо у Локхартовом кабинету и онда поново, управо...
Време је. -Креће се. Мислим да жели да убија.
Да убија? -Хари, чекај! Немој толико брзо!
Чудно.
Нисам виђао да се паукови тако крећу. -Ја уопште не волим паукове!
Шта је то?
"Одаја тајни је отворена. Чувајте се, непријатељи наследника!"
Написано је крвљу.
Не!
То је Филчова мачка. Гђа Норис.
"Чувајте се, непријатељи наследника."
Ви сте следећи, блатокрвни! -Шта се дешава? Склоните се.
Потеру! Шта си то...?
Гђа Норис!
Ти... Убио си моју мачку. -Нисам.
Убићу те.
Убићу те! -Аргусе!
Аргусе, ја....
Нека сви сместа оду у своје спаваонице.
Сви сем вас троје.
Ревенкловци, пратите ме.
Она није мртва, Аргусе. Окамењена је.
То сам и мислио. Штета што нисам био ту!
Тачно знам чини које би је поштеделе.
Али, не знам како је окамењена. -Питајте њега. Он је то урадио!
Видели сте шта је написао на зиду. -Нисам ни такао гђу Норис, кунем се!
Глупости. -Ако дозвољавате, управниче?
Можда су Потер и његови другови били на погрешном месту у погрешно време.
Ипак, околности су сумњиве.
Ја се, на пример, не сећам да сам видео Потера на вечери.
Бојим се да сам ја разлог за то. Помагао ми је у кореспонденцији са обожаваоцима.
Зато смо га Рон и ја тражили. Само што смо га нашли, рекао је...
Да, гђице Грејнџер? -Рекао сам да нисам гладан.
Кренули смо ка дневном боравку и нашли гђу Норис.
Невин, док се не докаже, Северусе. -Моја мачка је окамењена!
Хоћу да неко буде кажњен! -Моћи ћемо да је излечимо, Аргусе.
Колико знам, гђа Клица има веома здрав род мандрагоре.
Када сазру, направићемо напитак који ће оживети гђу Норис.
У међувремену, препоручујем опрез.
Свима.
Мало је чудно, зар не? -Чудно? -Ти чујеш глас. Само ти га чујеш.
Након тога налазимо окамењену гђу Норис. Просто је чудно.
Мислиш ли да је требало да кажем Дамблдору и другима? -Зар си луд?
Не, Хари. Чак и у свету чаробњака, није добар знак ако чујеш гласове.
У праву је, знате!
Молим за вашу пажњу! Добро.
Данас ћемо да преображавамо животиње у пехаре за воду.
Ево овако: 1,2,3. Вера верто!
Сада је ваш ред. Ко ће први да проба?
Господине Визли? 1,2,3. Вера Верто.
Вера Верто!
Треба да замените тај штапић, г. Визли. Да, гђице Грејнџер?
Професорка, можете ли нешто да нам кажете о Одаји тајни?
Сви, наравно, знате да је Хогвортс основан пре више од 1000 година,
од стране четворо највећих вештица и вештаца тог времена.
Годрик Грифиндор, Хелга Хафлпаф,
Ровена Ревенкло и Салазар Слитерин.
Троје су складно радили, али је један стајао по страни. -Погоди ко.
Салазар Слитерин је желео да селекција при упису на Хогвортс буде строжија.
Веровао је да наука о магији мора да буде чувана само унутар таквих породица.
Другим речима, међу "чистокрвнима". Не успевши да убеди друге,
одлучио је да напусти школу. Легенда каже
да је Слитерин у овом замку саградио тајну собу, познату као Одаја тајни.
Пре одласка, запечатио ју је док овде не стигне његов истински наследник.
Само наследник ће успети да отвори Одају
и ослободи ужас који је у њој и тако прочисти школу од свих
који, по Слитерину, нису достојни да уче магију.
Нормалци. -Наравно, школа је претражена много пута.
Таква одаја није пронађена.
Професорка, шта је, по легенди, скривено у Одаји?
Сматра се да је у њој нешто, што контролише само Слитеринов наследник.
Говори се да је одаја дом чудовишта.
Мислите ли да је то истина? Да стварно постоји Одаја тајни?
Да. Зар не видите да је МекГонагалова забринута? И сви наставници.
Али, ако Одаја тајни постоји и отворена је, то значи да....
Наследник Слитерина се вратио у Хогвортс. Питање је: ко је то?
Размислимо. Знамо ли кога ко сматра да су сви нормалског порекла олош?
Ако говориш о Мелфоју... -Наравно. "Ви ћете бити следећи, блатокрвни."
Чула сам га. Али, да је Мелфој наследник Слитерина?
Можда је Рон у праву, Хермиона. Погледај његову породицу.
Сви из његове породице су вековима похађали Слитерин.
Креб и Гојл сигурно знају. Можда можемо да их преваримо да нам кажу.
Чак ни они нису толико глупи. Али можда постоји други начин.
Упозоравам вас, може бити тешко, а и прекршили бисмо око 50 школских правила.
И биће опасно. Много опасно.
Ево га. Вишесоковни напитак.
"Правилно спремљен, напитак омогућује оном ко га пије
да привремено преузме обличје друге особе."
Значи да ћемо се Хари и ја, претворити у Креба и Гојла ако га попијемо?
Лудило! Малфој би нам све открио. -Баш тако.
Али, тешко је. Никада нисам видела сложенији рецепт.
Колико времена ти треба? -Месец дана.
Цео месец? Али, ако је Мелфој наследник Слитерина,
до тада би могао да побије половину деце нормалског порекла у школи.
Знам, али имамо једино тај план.
Још један погодак за Слитерин! Воде 90:30 против Грифиндора,
Како иде, обележени?
Чувај се, Хари!
Дрвце, пази!
Харија прати помахнитала блаџерка! Неко је нешто мувао са тим чудом.
Ја ћу га зауставити. -Не! Могао би да га погодиш чак и добрим штапићем.
Никада ме нећеш ухватити, Потеру!
Хајдемо! -Хари Потер је ухватио скривалицу! Грифиндор је победио!
Фините инкантатем!
Хвала. -Јеси ли добро? -Не. Мислим да ми је рука сломљена.
Не брини ништа, Хари, средићу ти руку у секунди.
Немојте ви. -Дечко булазни. Уопште те неће болети.
Бракиам аминдо!
Да, деси се то понекад, али важно је
да те више не боли и очигледно је да нема сломљених костију.
Сломљених? Костију уопште нема! -Зато је сада много еластичнији.
Г. Мелфоје, прекините. Можете да идете. Склоните се с пута!
Требало је да дођете право код мене. Лечим кости за секунд,
али да их натерам да порасту... Али, успећете? -Наравно, али болеће.
Припреми се за тешку ноћ, Потеру. Поновни раст костију је гадан посао.
Шта очекујеш? Сок од бундеве?
Убити. Убити.
Време је за убијање.
Здраво! -Доби?
Хари Потер је требало да послуша Добија.
Хари Потер је требало да се врати кући, кад је изгубио воз.
То си био ти. Ти си блокирао преграду па Рон и ја нисмо могли да прођемо.
Баш тако, господине.
Због тебе су нас умало избацили. -Бар бисте били далеко одавде.
Хари Потер мора да иде кући.
Доби је мислио да је његова блаџерка довољна да Хари схвати...
Твоја блаџерка? Ти си натерао ту блаџерку да ме прати?
Доби је много тужан, господине. Доби је зато изгорео руке пеглом.
Боље бриши одавде пре него што ми израсту кости, да те не бих удавио.
Доби је навикао на претње. Доби их код куће добија пет пута дневно.
Вероватно нећеш да ми кажеш зашто покушаваш да ме убијеш?
Не да убијем. Никада да убијем.
Доби памти како је било пре но што је Хари Потер победио
Оног-Чије-Име-Се-Не-Говори.
Ми, кућни вилењаци, били смо третирани као штеточине.
Наравно, Добија још увек тако третирају.
Зашто носиш то, Доби?
Ово, господине? То је знак ропства кућних вилењака.
Доби ће бити слободан само ако му Господар поклони одећу.
Слушајте! Слушајте! У Хогвортсу ће се догодити ужасне ствари.
Хари Потер не треба да остане овде, сада, када се историја понавља.
Понавља? Мислиш, овако нешто се десило и раније?
Није требало да кажем то!
Лош Доби! Лош! -Престани! Престани, Доби!
Кажи ми. Када се ово већ догодило? Ко то сада чини?
Доби не може да каже. Доби само жели да је Хари Потер безбедан.
Не, Доби. Реци ми! О коме се ради?
Ставимо га овде.
Шта се десило? -Још један напад.
Мислим да је окамењен, гђо Помфри.
Погледајте. Можда је успео да сними нападача.
Шта ово може да значи, Албусе?
Значи да су наши ученици у великој опасности.
Шта да кажем особљу? -Истину. Да Хогвортс више није безбедан.
Наш страх се показао оправданим. Одаја тајни је заиста поново отворена.
Поново? Значи, Одаја тајни је и раније била отварана?
Наравно! Зар не видиш? Сигурно ју је отворио Луцијус Мелфој.
Сада је научио Драка како да то учини. -Можда.
Мораћемо да сачекамо вишесоковни напитак да бисмо били сигурни.
А, кажи ми, зашто мешамо напитак усред бела дана,
у сред тоалета за девојчице? Не бојиш ли се да ће нас ухватити?
Не, овде никада нико не улази. -Зашто? -Због Јецајуће Мирте.
Кога? -Јецајуће Мирте.
Ко је Јецајућа Мирта? -Ја сам Јецајућа Мирта!
Не очекујем да ме знате!
Ко би уопште и причао о ружној, бедној, апатичној Јецајућој Мирти?
Мало је осетљива.
Окупите се! Окупите се! Виде ли ме сви?
Да ли ме сви чују? Одлично.
С обзиром на мрачне догађаје од претходне недеље,
професор Дамблдор ми је дао дозволу да оснујем овај Клуб двобоја,
да бих вас обучио за случај да буде нужно да се браните,
као што сам ја лично радио безброј пута. Више детаља у мојим штампаним издањима.
Представљам вам свог асистента, професора Снејпа.
Он је другарски пристао да ми помогне у малој демонстрацији.
Али, не брините, младићи и девојке
и даље ћете имати професора напитака, када завршим са њим. Не бојте се.
Један. Два.
Три! -Експелиармус!
Шта мислиш, је ли му добро? -Кога брига?
Одлична је идеја да им то покажете, професоре Снејп,
али ако дозволите, било је веома очигледно шта ћете урадити.
Да сам желео да вас зауставим, било би то исувише лако.
Можда би било паметније да прво научите ученике
да блокирају непријатељске чини, професоре.
Одличан предлог, професоре Снејп.
Требају ми два добровољца. Потеру, Визли, шта кажете?
Визлијев штапић изазива хаос и при најпростијим чинима.
Послаће Потера у болничко крило у кутији за шибице.
Могу ли да предложим некога из моје куће? Мелфоја, на пример?
Срећно, Потеру. -Хвала, господине.
Чаробни штапићи, спремни! -Дрхтиш, Потеру? -Само се надај!
На три, баците чини за разоружавање противника. Само за разоружавање!
Не желимо никакве инциденте. Један...
Два... -Еварте статум!
Риктусемпра!
Само за разоружавање, рекох! -Серпенсортиа!
Не мрдај, Потеру. Ја ћу је уклонити за тебе.
Дозволите мени, професоре Снејп. Аларте aсендере!
Випера еванеска!
Шта ти изводиш?
Ти си змијоуст. Зашто нам то ниси рекао? -Шта сам?
Ја сам шта? -Причаш са змијама.
Знам. У зоолошком врту сам случајно напујдао питона на мог рођака Дадлија,
Једном. Па шта? Кладим се да многи људи то умеју.
Не, не умеју. То је врло редак дар, Хари. То је лоше.
Зашто? Да нисам рекао змији да не напада Џастина...
Значи то си јој рекао? Били сте тамо. Чули сте ме!
Чуо сам само да говориш змијским језиком.
Причао сам на другом језику?
Како могу да говорим језик, ако га не знам?
Не знам, Хари, али са стране је изгледало као да је подстичеш.
Постоји разлог због кога је баш змија симбол куће Слитерин.
Салазар Слитерин је био змијоуст. И он је могао да прича са змијама.
Тако је! Сад ће цела школа да мисли да си његов пра-праунук! -Али, нисам!
Није могуће. -Живео је пре хиљаду година. Колико ми знамо, можда јеси.
Видећемо се у заједничкој соби.
Желим крв.
Сви они морају да умру.
Убити.
Време је за убијање.
Ухваћен на делу! Овај пут летиш напоље, Потеру.
Запамти шта сам ти рекао. -Не, г. Филч! Не разумете...
Професорка, кунем се, нисам ја! -То је ван мојих моћи, Потеру.
Професор Дамблдор те очекује.
Шербетов лимунчић.
Професоре Дамблдор?
Имаш пундравце, Потеру?
Питам се да ли си ме сместио у одговарајућу кућу?
Да. Ти си био посебно тежак случај.
Али стојим иза онога што сам рекао прошле године.
Добро би прошао у Слитерину. -Грешиш.
Хари? -Професоре!
Ваша птица... Ништа нисам могао да урадим.
Одједном је планула. -Било је и време.
Данима изгледа ужасно. Штета што си га видео баш када је требало да изгори.
Фоукс је феникс, Хари. Они се запале, кад им је време да умру,
а онда се поново рађају из пепела.
Чудесна створења су феникси.
Могу да носе изузетно тежак терет.
А њихове сузе имају исцељујуће моћи.
Професоре Дамблдор! Сачекајте! Саслушајте ме!
Професоре Дамблдоре, није био Хари! -Хагриде...
Заклећу се пред Министарством магије... -Хагриде!
Смири се. Не верујем да је Хари икога напао. -Наравно да не!
Добро. Сачекаћу напољу. -Да.
Стварно мислите да нисам ја? -Не. Не мислим да си то био ти.
Али морам да те питам, желиш ли нешто да ми кажеш?
Не, господине. Ништа.
Онда добро. Слободан си.
Све је спремно. Још једино фали понешто од Креба и Гојла.
Прави Креб и Гојл не смеју да налете док испитујемо Мелфоја.
Како? -Све сам смислила. Напунила сам колаче Успављујућим дахом.
Једноставан, али јак напитак за спавање. Док спавају, сакријте их у оставу,
исчупајте им по неколико длака и навуците њихове одоре.
А чије длаке ти чупаш? -Већ их имам. Милисент Балстрод. Слитерин.
Узела сам их са њеног огртача. Идем да проверим напитак.
Потрудите се да Креб и Гојл нађу ово!
Роне, боље да то ја урадим. -Да. Добро.
Вингардиум левиоса!
Страва!
Има ли границе глупости? -Хајде да то обавимо!
Имате тачно један сат пре него што се поново претворите у себе.
Јесте ли узели длаке?
Фуј, есенција Креба. -Живели.
Мислим да ћу да повратим.
И ја.
Хари? -Роне. -До ђавола!
Још звучимо као ми. Требало би да имитираш Креба.
До ђавола! -Одлично.
Али, где је Хермиона? -Ја... Ја не идем. Идите без мене.
Хермиона, јеси ли добро? -Крените! Не губите време!
Хајде!
Мислим да је заједничка соба Слитеринаца овамо.
Извините!
Шта ти радиш... Мислим, шта ти радиш овде?
Ја сам, ако нисте знали, асистент у овој школи.
А зашто ви овако касно шетате ходницима?
Како се зовете? -Ја сам... -Кребе, Гојле! Где сте били?
Све време сте се товили у великој сали?
Зашто ти носиш наочаре? -Читао сам. -Читао си?
Нисам знао да знаш да читаш.
А шта ћеш ти овде, Визли? -Припази на понашање, Малфоје.
Седите већ једном.
Поред таквог понашања, ко би мислио да су Визлијеви чистокрвни?
Они су срамота чаробњачког света. Сви они!
Шта ти је, Кребе?
Боли ме стомак.
Чуди ме да у Дневном пророку није писало ништа о овим нападима.
Сигурно се Дамблдор труди да све заташка.
Тата увек каже да је Дамблдор нешто најгоре, икада снашло ову школу!
Грешиш!
Шта? Зар мислиш да овде има неко гори од Дамблдора?
Онда? Хајде, кажи! -Хари Потер?
Та ти је добра, Гојле. Потпуно си у праву. Свети Потер!
А људи чак мисле да је он Слитеринов наследник?
Ти мора да знаш нешто о нападима? -Знаш да не знам. Рекох ти јуче.
Колико пута треба да ти поновим? Је ли ово твоје?
Али, отац ми је рекао следеће.
Прошло је 50 година откада је Одаја последњи пут отварана.
Није хтео да ми каже ко је то урадио, само да су након тога били избачени.
Последњи пут када је Одаја отворена, убијен је један од блатокрвних.
Само је питање времена када ће неко од њих и сада да умре.
Ако питате мене, надам се да ће то бити Гренџерова.
Шта је с вама двојицом? Понашате се веома чудно.
Боли га стомак. Смири се.
Твој ожиљак...
Твоја коса...
Где ћете сада?
У последњем часу. -Хермиона, изађи, имамо свашта да ти испричамо!
Одлазите! -Само чекајте да је видите! Ужасно је!
Хермиона? Да ли си добро?
Сећате се да сам рекла да је напитак намењен само трансформацији у људе?
Длака на огртачу Милисент Балстрод је била мачија.
Видите ми лице. -Ма, види реп!
Јеси ли причао са Хермионом? -Излази из болнице за неколико дана,
чим престане да искашљава клупчиће длаке.
Шта је то?
Изгледа да је Јецајућа Мирта поплавила купатило.
Хоћете да ме гађате још нечим? -Зашто бих те ја гађао било чиме?
Шта ја знам? Била сам овде и гледала своја посла,
а неко је помислио да је смешно да баци књигу кроз мене!
Али, тебе не може да боли ако неко баци нешто на тебе.
То би прошло право кроз тебе.
Супер! Хајд'мо сви да гађамо Мирту књигама, јер она то не осећа!
10 поена ако јој пролети кроз стомак! 50 поена ако јој прође кроз главу!
Али, ко те гађао? -Не знам. Нисам видела.
Седела сам у одводној цеви, размишљала о смрти,
када ми књига пролете кроз главу, одозго.
Моје име је Хари Потер.
Здраво, Хари Потеру. Моје име је Том Ридл.
Знаш ли ишта
о Одаји тајни?
Да.
Можеш ли да ми кажеш?
Не.
Али могу да ти покажем.
Вратићу те 50 година уназад.
13. јун
Извини, можеш ли да ми кажеш шта се то дешава?
Да ли си ти Том Ридл? Чујеш ли ме?
Ридле! Дођи.
Професоре Дамблдор.
Дамблдор?
Није мудро да луташ около овако касно, Томе.
Да, професоре, хтео сам лично да се уверим да су приче истините.
Бојим се да јесу, Томе. Јесу.
И за затварање школе? Ја немам дом. Где да одем?
Разумем, Томе, али бојим се да господин Дипет нема другог избора.
Ако би све то престало и виновник био ухваћен?
Постоји ли нешто што желиш да ми кажеш?
Не, господине, ништа.
Онда добро. Слободан си. -Лаку ноћ, господине.
Хајде да те изведемо одатле. -Добро вече, Хагриде.
Мораћу да те пријавим, Хагриде. Не мислим да си желео икога да убијеш.
Не можеш! Не разумеш!
Родитељи мртве девојчице ће сутра доћи. Најмање што Хогвортс може да уради
је да се побрине да ликвидира чудовиште које им је убило ћерку.
Није то био он! Арагог никада никога није убио! Никада!
Чудовишта нису кућни љубимци, Хагриде. А сада се склони. -Не!
Цистем aперио!
Арахниа eксумаи!
Арагог! Арагог! -Не могу да те пустим.
Одузеће ти штапић због овога, Хагриде. Бићеш избачен!
Хагриде!
Био је то Хагрид! Хагрид је отворио Одају тајни пре 50 година.
Немогуће да је Хагрид. Немогуће.
И не знамо тог Тома Ридла. Звучи ми као неки покварени цинкарош.
То чудовиште је убило некога, Роне. Шта би ико од нас урадио?
Хагрид нам је пријатељ. Зашто не одемо да га питамо?
То би била весела посета. "Здраво, Хагриде,
реци нам, да ли си скоро пустио нешто дивље и длакаво да лута по замку?"
Дивље и длакаво? Причате ли ви то можда о мени? -Не.
Шта је то? -Прах против месождерских пужева голаћа. За мандрагоре, знате.
Професорка Клица каже да морају још мало да порасту.
Али, кад им прођу бубуљице, моћи ћемо да их насецкамо и скувамо
и онда ћемо моћи да раскаменимо оне у болници.
За то време, вас троје боље припазите једни на друге. Јасно?
Здраво, Невиле.
Хари, не знам ко је то урадио, али најбоље да дођеш. Хајде!
Сигурно је био неки Грифиндорац. Нико други не зна нашу лозинку.
Можда није ни био ученик. -Ко год да је био, нешто је тражио.
И нашао је. Дневник Тома Ридла је нестао.
Добро, слушај 'вамо! Играћемо нашу игру и Хафлпаф нема шансе!
Јачи смо бржи и паметнији. А они су у страху да ће Хари да их окамени,
ако пролете близу њега. -Да, и то.
Проф. МекГонагал. -Меч је отказан. -Квидич не може бити отказан.
Тишина, Дрвце. Ти и твоји саиграчи идете у Грифиндорску кулу. Сместа.
Ти и ја идемо да пронађемо г. Визлија. Требало би да обојица нешто видите.
Упозоравам вас да би ово могло да буде шокантно за вас.
Хермиона! -Нашли су је у близини библиотеке, заједно са овим.
Говори ли вам то нешто? -Не.
Мало пажње! Због задњих догађаја, одмах уводимо следећа нова правила.
"Сви ученици морају да буду у свом заједничком боравку до 18 сати."
"Сви ученици ће на све часове ићи у пратњи наставника."
"Без изузетака."
Да кажем још нешто. Ако нападачи не буду ухваћени,
школа ће највероватније бити затворена.
Морамо да разговарамо са Хагридом. Не верујем у то, али ако је он
заиста онда ослободио чудовиште, знаће како да уђемо у Одају тајни.
Али, чуо си професорку. Не смемо да излазимо из куле, сем на часове.
Мислим да је време за невидљиви огртач мог оца.
Ко је?
Ало?
Шта ће ти то? -Ма, ништа. Очекивао сам...
Нема везе. Уђите. Управо сам скувао чај.
Хагриде, јеси ли добро? -Да. Све је у реду.
Јеси ли чуо за Хермиону? -Да. Наравно да сам чуо.
Морамо да те питамо нешто. Знаш ли ко је отворио Одају тајни?
Морате да разумете да...
Брзо. Под огртач. Ни гласа, обојица.
Професоре Дамблдор. -Добро вече, Хагриде.
Можемо ли да... ? -Наравно, уђите. Уђите.
То је татин шеф. Корнелијус Фаџ, министар магије.
Ствари стоје лоше, Хагриде. Много лоше. Морао сам да дођем.
Три напада над ученицима нормалског порекла. То је превише.
Министарство мора да предузме мере. -Али, ја никада... Професоре, ви знате.
Желим да буде јасно, Корнелијусе, да у Хагрида имам потпуно поверење.
Хагридова прошлост му не иде у прилог. Морам да га одведем.
Да ме одведете? Где? Није ваљда у затвор Азкабан?
Бојим се да немамо избора, Хагриде.
Већ сте ту, Фаџе? Добро.
Шта ти тражиш овде? Губи се из моје куће!
Веруј ми, уопште ми није задовољство да будем у твојој...
Ти ово зовеш кућом?
Не. Позвао сам школу и речено ми је да је управник ту.
Шта то желите од мене?
Остали наставници и ја смо одлучили да је време да одете.
Ево наредбе за вашу суспензију.
На документу је свих 12 потписа.
Бојим се да сматрамо да нисте више оно што сте били.
Након свих тих напада, ускоро у Хогвортсу неће бити ученика нормалаца.
А сви знамо какав губитак би то био за школу.
Не смете да склоните проф. Дамблдора. Без њега, нормалци немају шансе.
Запамтите моје речи, биће још убистава! -Мислите?
Смири се, Хагриде.
Ако одбор жели да ме одстрани, ја ћу се, наравно, уклонити.
Међутим, схватићете да ће у Хогвортсу увек бити пружена помоћ
онима који је затраже.
Изјава достојна поштовања. Хоћемо ли?
Фаџе.
Хајде, Хагриде. Дакле?
Ако неки буду тражили нешто довољно ће бити да следе паукове.
То ће их одвести на прави пут. То је све што имам да кажем.
А неко би требало да храни Фенга, док мене нема.
Добра куца.
Хагрид је у праву. Без Дамблдора свакодневно ће бити напада.
Види!
Хајде!
Хајде, Фенг!
Хајде! -Шта? -Хагрид је рекао да следимо паукове.
Али они иду ка Забрањеној шуми.
И зашто паукови? Зашто није могло: "Пратите лептире"?
Хари, ово ми се не свиђа.
Хари, ово ми се уопште не свиђа. -Тише!
Можемо ли сада да се вратимо? -Хајде!
Ко је? -Не паничи!
Хагриде? Јеси ли то ти? -Ми смо Хагридови пријатељи.
А ти? Ти си Арагог?
Да. Хагрид никада није слао друге људе у нашу јазбину.
Он је у невољи. У школи се догађају напади.
Мисле да је Хагрид крив. Да је отворио Одају тајни. Као некада.
То је лаж. Хагрид никада није отворио Одају тајни.
Значи, ти ниси то чудовиште? -Не. Чудовиште је рођено у замку.
Ја сам дошао код Хагрида из далеке земље у џепу једног путника.
Хари.
Али, ако ти ниси то чудовиште, шта је убило ту девојчицу пре 50 година.
Ми о томе не причамо.
Древно створење, кога се ми, паукови, највише бојимо. -Да ли си га видео?
Никада нисам видео ниједан део замка, осим кутије у којој ме је Хагрид чувао.
Девојчица је пронађена у купатилу.
Када су ме оптужили, Хагрид ме довео овде.
Хари! -Шта је?
Хвала.
Ми сад идемо. -Идете? Мислим да нећете.
Моје ћерке и синови не дирају Хагрида због мог наређења.
Али, не могу да им забраним свеже месо, када оно само дође код нас.
Збогом, Хагридови пријатељи. -Могу ли сада да паничим?
Знаш ли неке чини? -Једну, али није довољно моћна за све њих.
Где је Хермиона сада, када нам је потребна?!
Идемо!
Арахниа ексуме!
Крећи!
Драго ми је да смо изашли одатле.
Арахниа ексуме!
Хвала ти. -Нема фрке.
Вади нас одавде. Одмах!
Хајде! Хајде, брже!
Дижи нас у ваздух! -Опрема за летење се заглавила!
Вуци! -Покушавам!
"Пратите паукове!" "Пратите паукове!"
Ако се Хагрид икада врати из Азкабана, лично ћу га убити!
Зашто нас је послао тамо? Шта смо сазнали?
Знамо нешто. Хагрид никада није отворио Одају тајни.
Био је невин.
Волео бих да си с нама, Хермиона. Потребна си нам.
Више него икада.
Шта је то? -Роне...
Ето зашто је Хермиона била у библиотеци на дан напада.
"Међу многим ужасним зверима које тумарају нашим земљама,
ниједна није смртоноснија од базилиска. Може да живи стотинама година,
а тренутна смрт чека сваког ко погледа ову џиновску гују у очи.
Паукови беже од њега." Роне, то је то!
Чудовиште из Одаје тајни је базилиск. Зато ја могу да га чујем. То је змија.
Али ако убија тако што погледа у очи, зашто нико није мртав?
Зато што га нико и није погледао у очи. Бар не директно.
Колин га је видео кроз објектив фотоапарата.
Џастин је видео базилиска кроз Скоро-обезглављеног Ника.
Ник је примио пуну снагу погледа, али он је дух и не може поново да умре.
А Хермиона је имала огледало.
Кладим се да је њиме гледала иза углова, ако би се случајно појавио.
А гђа Норис? Она сигурно није имала ни фотоапарат ни огледало.
Вода. Оне ноћи је било воде по поду. Она је видела само базилисков одраз.
Паукови беже од њега. То је то! -А како се базилиск кретао унаоколо?
Одвратна, огромна змија. Неко би морао да је примети.
Хермиона је и то провалила. -Цеви! Користио је водоводне цеви.
Сећаш се шта је Арагог рекао за ону девојчицу пре 50 година?
Умрла је у купатилу. А шта ако је још тамо? -Јецајућа Мирта.
Нека сви ученици сместа оду у спаваонице својих кућа.
Нека се сви професори сместа окупе у ходнику на другом спрату.
Као што видите, наследник Слитерина је оставио нову поруку.
Наш највећи страх се обистинио. Створење је одвукло једну ученицу у саму Одају.
Ученике би требало послати кућама. Бојим се да је ово крај Хогвортса.
Тако ми је жао. Задремао сам. Шта сам пропустио?
Чудовиште је отело девојчицу, Локхарте. Коначно је дошао и ваш тренутак.
Мој моменат? -Нисте ли синоћ причали како знате где је улаз у Одају тајни?
То је, дакле, то. Оставићемо вама да се обрачунате са чудовиштем, Гилдероје.
Ваше вештине су ионако већ легендарне. -Добро.
Идем у свој кабинет да... Да се спремим.
Кога је одвукло чудовиште, Минерва? -Џини Визли.
"Њен костур ће заувек лежати у Одаји."
Џини!
Локхарт је можда бескористан, али ће покушати да уђе у Одају.
Можемо бар да му кажемо оно што смо сазнали.
Професоре, имамо информације за вас.
Негде сте пошли? -Да. Хитан позив. Морам да идем.
А моја сестра? -Много ми је жао. Ником није жао више него мени.
Ви сте учитељ Одбране од црне магије! Не можете сада да одете!
Када сам долазио овамо, у опису посла није било ништа о... -Бежите?
После свих ваших херојстава из књига? -Књиге лажу. -Ви сте их писали!
Мили дечаче, размишљај разумно. Књиге се не би добро продавале
када људи не би мислили да сам ја све то радио! -Ви сте преварант.
Приписивали сте себи подвиге других вештаца! -Можете ли ишта да изведете?
Да, кад већ помињеш. Врло сам надарен за бајалице заборава.
Иначе би сви ти чаробњаци брбљали и ја не бих продао ниједну књигу.
У ствари, требало би и са вама да урадим исто.
Ни не помишљајте на то!
Ко је тамо?
Здраво, Хари. Шта желиш?
Да те питам како си умрла.
Било је ужасно. Десило се баш у овој кабини.
Сакрила сам се од Олив Хорнби, која ме задиркивала због наочара.
Плакала сам и онда сам чула да неко улази.
Ко је то био, Мирта? -Не знам. Била сам растројена.
Али рекао је нешто чудно, као на неком измишљеном језику.
Схватила сам да је дечак, па сам откључала да му кажем да оде и
умрла сам. -Тек тако? Како?
Сећам се само два велика, жута ока, ето тамо, поред умиваоника.
То је то. То је то, Роне. Мислим да је ту улаз у Одају тајни.
Кажи нешто. Хари, кажи нешто на змијском.
Одлично, Хари! Свака част. Онда, ја ћу да...
Нема потребе да останем овде. -И те како има!
Ви идете први! -Дечаци, каква корист од тога?
Боље ви него ми. -Очигледно, да.
Зар не желите прво да испробамо?
Овде доле је стварно врло прљаво.
Добро, да кренемо. -Хари?
Ако умреш доле, радо ћу поделити кабину с тобом.
Хвала ти, Мирта.
Запамтите, на први знак кретања, одмах затворите очи.
Напред.
Овамо.
Шта је то? -Личи на змију. -То је змијска кожа.
Шта год да је свукло ово, дугачко је бар 20 метара.
Овај тип је храбар као лав.
Авантура се овде завршава, момци. Али, не бојте се.
Свет ће сазнати нашу причу. Како сам закаснио да спасим девојчицу.
И како сте вас двојица изгубили разум, када сте видели њено унакажено тело.
Прво ви, г. Потер. Поздравите се са сећањима.
Обливиате!
Хари!
Роне, јеси ли добро? -Јесам.
Здраво. Ко си ти?
Рон Визли. -Стварно? А ко сам ја?
Локхартова бајалица је погодила њега самог. Нема појма ко је.
Баш чудно неко место. Живиш ли ти овде?
Не. -Стварно?
Шта да радим? -Остани ту и пробај да нам пробијеш пут.
Ја идем да нађем Џини. -Добро.
Џини? Џини, немој да си мртва. Пробуди се, пробуди се!
Молим те, пробуди се! -Неће се пробудити.
Том, Том Ридл. Како то мислиш, неће се пробудити?
Није ваљда...? -Још је жива, али једва.
Јеси ли ти дух? -Успомена, чувана 50 година у дневнику.
Ледена је. Џини, молим те, немој да умреш! Пробуди се!
Помози ми, Томе. Овде негде је базилиск. -Он неће доћи док не буде позван.
Дај ми мој штапић, Томе. -Неће ти требати.
Треба да је спасимо! -Бојим се да не. Док јадна Џини слаби, моје моћи расту.
Да, Хари. Џини Визли је отворила Одају тајни.
Не, није могла. Не би то урадила!
Она је послала базилиска на блатокрвне и Филчову мачку.
Она је писала претње по зидовима.
Али, зашто? -Зато што сам јој ја наредио.
Видећеш да сам врло убедљив. Није знала шта ради.
Била је у некој врсти транса, али моћ дневника ју је уплашила.
Зато је покушала је да га се отараси у купатилу за девојчице.
И баш ти да га пронађеш. Онај кога сам жудио да упознам.
Зашто мене? -Знао сам да морам да причам с тобом. Да се сретнемо.
Зато сам решио да ти покажем како сам ухватио тупавог Хагрида,
да би придобио твоје поверење. -Хагрид је мој пријатељ!
И ти си му сместио. -Била је моја реч против његове.
Само је Дамблдор мислио да је невин. -Кладим се да те Дамблдор прозрео!
Наравно да је, после тога, пажљиво пратио сваки мој корак.
Знао сам да ће бити опасно да поново отворим Одају, док сам у школи,
па сам оставио дневник, у којем сам остао шеснаестогодишњак
не бих ли једном навео неког да сврши племенито дело Салазара Слитерина.
Е па, овог пута га ниси довршио.
Убрзо ће напитак од мандрагоре бити готов и сви окамењени ће се опоравити.
Зар ти нисам рекао? Убијање блатокрвних ми више није важно.
Већ много месеци, мој нови циљ си ти.
Како је једна ненадарена беба поразила највећег вешца свих времена?
Како си завршио само с једним ожиљком, а моћ лорда Волдемора беше уништена?
Шта је тебе брига како сам успео? Волдемор је био много после тебе.
Волдемор је моја прошлост, садашњост и будућност.
TOM MARVOLO RIDDLE (ЗАГОНЕТКА ТОМА РИДЛА)
I AM LORD VOLDEMORT (ЈА САМ ЛОРД ВОЛДЕМОР)
Ти. Ти си Слитеринов наследник. Ти си Волдемор.
Ниси ваљда мислио да ћу да задржим презиме мог прљавог, блатокрвног оца?
Не. Смислио сам себи ново име, име, за које сам знао да вешци
неће смети ни да изговоре, када постанем највећи волшебник на свету.
Албус Дамблдор је највећи волшебник на свету!
Дамблдора су већ истерали из замка и то само због сећања на мене.
Он никада неће отићи. Не док има оних који су му одани!
Фоуксе!
Значи то Дамблдор шаље свом заштитнику. Птицу певачицу и стари шешир!
Хајде да упоредимо моћи Волдемора, наследника Салазара Слитерина
и чувеног Харија Потера!
Змијски језик ти неће помоћи, Потеру! Он слуша само мене.
Не! Твоја птица је ослепела базилиска, али он још увек може да те чује.
Да, Потеру. Процес је скоро завршен.
За неколико минута, Џини Визли ће бити мртва, а ја више нећу бити сећање.
Лорд Волдемор ће се вратити много, много живљи!
Џини?
Није ли невероватно како брзо отров базилиска продире у тело?
Остаје ти нешто више од минута. Ускоро ћеш бити са својом блатокрвном мајком.
Смешно, какву штету може да направи једна мала књижица,
нарочито у рукама глупе, мале девојчице.
Шта то радиш?
Стани! Не!
Џини... -Хари.
То сам била ја, али кунем ти се, није било намерно.
Ридл ме натерао и... Хари, ти си повређен!
Не брини. Џини, мораш да изађеш одавде.
Прати пут Одаје и наћи ћеш Рона.
Био си сјајан, Фоуксе. Ја нисам био довољно брз.
Наравно! Фениксове сузе имају моћ исцељења.
Хвала.
Све је у реду, Џини. Готово је.
Остало је само сећање.
Невероватно! Ово је баш као нека магија!
Јасно вам је да сте у последњим сатима прекршили десетак школских правила?
Да, господине. -Обојица можете да будете искључени. -Да, господине.
Зато је једино одговарајуће да обојица добијете
Награде за посебне заслуге у школи.
Хвала, господине. -А сада, г. Визли, да ли бисте
послали сову с документима за ослобађање у затвор Азкабан.
Требало би да вратимо назад нашег чувара кључева и имања.
Прво, желим да ти се захвалим, Хари.
Доле у Одаји си несумњиво показао изузетну лојалност према мени.
То је једино што је могло да призове Фоукса код тебе.
И друго, осећам да те нешто брине.
Јесам ли у праву, Хари?
Нисам могао а да не приметим неке ствари,
неке сличности између Тома Ридла и мене.
Разумем. Ти говориш змијски језик, Хари. Зашто?
Зато што га и Волдемор говори.
Ако се не варам, он ти је пренео нешто од својих моћи,
у ноћи кад ти је оставио тај ожиљак. -Волдемор ми је пренео део своје моћи?
Не намерно, али јесте.
Значи Разврставајући шешир је био у праву. Требало је да сам у Слитерину.
Истина је да имаш много квалитета које и сам Волдемор цени.
Одлучност, прилагођавање и извесно занемаривање правила.
Али зашто те онда Разврставајући шешир послао у Грифиндор?
Замолио сам га. -Баш тако, Хари! Што те чини другачијим од Волдемора.
Нашу суштину не одређују наше способности, већ избори које правимо.
Ако желиш доказ да ти је место у Грифиндору,
предлажем да погледаш ово изблиза.
Буди пажљив.
Годрик Грифиндор. -Само прави Грифиндорац може то да изведе.
Доби! Значи, то је твој господар? Служиш породици Мелфојевих.
После ћу се обрачунати с тобом.
Мичите ми се с пута, Потеру! Значи истина је. Вратили сте се?
Када су управници схватили да је ћерка Артура Визлија
одвучена у Одају, проценили су да би требало да ме позову.
Смешно! -Чудно је Луцијусе, да су неки
од њих били под утиском да ћеш им бацити клетву на породице
ако се не сагласе да ме суспендују. -Како се усуђујете? -Молим?
Моја једина брига је увек била и биће добробит ове школе
и, наравно, њених ученика.
Претпостављам да је виновник познат?
Да. -И? Ко је то био?
Волдемор.
Али је овога пута изабрао да делује преко другог лица уз помоћ овога.
Разумем. -На срећу, наш млади г. Потер га је открио.
Надајмо се да старе школске ствари лорда Волдемора
неће више доспети у руке невиних.
Последице за одговорне ће бити изузетно озбиљне.
Надајмо се да ће г. Потер увек бити близу, у улози спасиоца.
Не брините, бићу сигурно.
Дамблдоре. Хајде, Доби! Одлазимо.
Господине, могу ли да узмем ово?
Господине Мелфоје!
Имам нешто ваше. -Моје? Не знам о чему говорите.
Оног дана у Дијагоналеји ви сте убацили дневник у котао Џини Визли.
Мислиш, је ли?
Зашто то не докажеш?
Хајде, Доби!
Отвори га.
Господар је дао Добију чарапу! -Шта? Нисам ти дао...
Господар је поклонио Добију одећу! Доби је слободан!
Ти си крив што сам изгубио слугу!
Ти нећеш повредити Харија Потера!
И родитељи су ти били наметљиве будале!
Запамти моје речи, Потеру! Једног дана, ускоро
и ти ћеш доживети исти бедан крај!
Хари Потер је ослободио Добија. Како ће Доби икада да му се одужи?
Само ми обећај нешто. -Шта год кажете, господине.
Никада више не покушавај да ме спашаваш.
Срећан повратак, сер Николасе! -Хвала.
Добро вече, сер Николасе! -Добро вече.
Хермиона! Добро дошла! -Хвала, сер Николасе.
Хари. То је Хермиона!
Добро дошла, Хермиона! -Лепо је вратити се.
Честитам, не могу да верујем да сте све решили! -Уз много твоје помоћи.
Без тебе не би ни успели. -Хвала.
Молим вас за пажњу!
Пре гозбе, поздравимо аплаузом професорку Клицу и гђу Помфри,
чији сок од мандрагоре је успешно примењен за излечење свих окамењених.
Осим тога, у светлости скорашњих догађаја, као награду школе,
сви испити су отказани!
О, не!
Извините што касним.
Сова, која је носила документе за моје ослобађање, се изгубила.
Нека птица, зрела за пензију, по имену Ерол.
Желео бих нешто да кажем. Да није било вас, Хари и Роне
и тебе, Хермиона, наравно, ја бих још увек био знате-већ-где.
Зато сам желео да вам кажем: Хвала!
Нема Хогвортса без тебе, Хагриде.
Превод и обрада: Телконтар
Preuzeto sa www.titlovi.com