Не могу да те пустим, Хедвига.
Не смем да користим магију изван школе.
Осим тога, ако теча Вернон... - Хари Потеру!
Ето ти сад.
Ено, тамо је. Верноне?
Упозоравам те, ако не исконтролишеш ту проклету птицу, избацићу је.
Али досадно јој је.
Када бих је пустио напоље бар на сат или два.
Ха, да би слао тајна писма својим уврнутим пријатељима? Нема шансе.
Али, нисам добио писмо ни од једног од мојих пријатеља.
Ни једно...
Целог лета.
Ко би уопште желео да буде твој пријатељ?
Требало би да си нам захвалан.
Пазили смо те откако си био беба, одвајали од уста за храну,
чак смо ти дали и Дадлијеву другу собу,
само зато што смо толико добри.
- Не сада, тиквице. Чекамо Мејсонове. - Који ће доћи сваког тренутка.
А сада, да поновимо распоред још једном, важи?
Петунија, када Мејсонови дођу, ти ћеш бити...?
У дневној соби, одакле ћу их грациозно примити у кућу.
- Добро. А ти, Дадли? - Ја ћу чекати да им отворим врата.
Одлично.
А ти?
Ја ћу бити у својој соби, у тишини и правићу се да не постојим.
Наравно да хоћеш!
Уз мало среће, требало би да склопим најбољи посао у каријери...
... и ти ми га нећеш покварити.
Хари Потер! Каква част за мене то је.
- Ко си ти? - Доби, г-дине. Доби, кућни вилењак.
Не бих да будем груб или тако нешто,
али сада уопште није тренутак да имам кућног вилењака у соби.
О, да, г-дине. Доби разуме.
Али, Доби је само дошао да вам каже...
Тешко је, г-дине. Доби не зна одакле да почне.
- Зашто прво не седнеш? - Да седнем... Да седнем?
Доби, извини! Нисам хтео да те увредим!
Да увредите Добија?
Доби је слушао о вашој величини, г-дине,
али никада га ниједан чаробњак није позвао да седне, као једнаког!
Значи да до сада ниси срео много пристојних чаробњака.
Не, нисам.
Рекао сам ужасну ствар.
- Лош Доби, лош Доби... - Стани, Доби! Доби, тишина!
Доби, молим те престани.
О, не обраћајте пажњу. То је само... Мачка.
- Лош Доби, лош Доби... - Стани! Доби, молим те, смири се!
Јеси ли добро?
Доби је морао да казни себе, г-дине.
Доби замало да оклевета своју породицу, г-дине.
- Твоју породицу? - Породицу чаробњака, којој Доби служи.
Доби је обавезан да заувек служи једну породицу.
Ако они икада сазнају да је Доби био овде...
Али Доби је морао да дође. Доби мора да заштити Хари Потера. Да га упозори.
Хари Потер не сме да се врати...
... у Хогвортс, школу за вештице и чаробњаке ове године.
Постоји завера, завера да се десе најстрашније ствари!
Какве најстрашније ствари? Ко је сковао ту заверу?
Не могу да кажем!
- Добро, схватам. Не смеш да кажеш. - Не терајте ме да кажем. Ја...
- Доби! Доби, спусти лампу доле! - Лош Доби!
И, када су дошли до девете рупе...
Дај ми ту лампу!
Доби, престани!
- Пусти ме! - Улази унутра и ћути!
- Шта то, ког ђавола, радиш овде? - Ја сам само...
Само си упропастио поенту мог вица о јапанском играчу голфа.
Извините.
Још само један звук и пожелећеш да се ниси ни родио, дечко!
- И поправи та врата! - Да, господине.
Видиш ли зашто морам да се вратим?
Моје место није овде, него у твом свету, на Хогвортсу.
- То је једино место где имам пријатеље. - Пријатеље, који чак и не пишу Хари Потеру?
Па, претпостављам да су били...
Чекај мало. Откуд ти знаш да ми нису писали пријатељи?
Хари Потер не треба да се љути на Добија.
Доби се надао, ако Хари Потер помисли да су га пријатељи заборавили,
Хари Потер неће желети да се вратити у школу, г-дине.
- Дај ми та писма - одмах! - Не!
Доби, враћај се овамо!
Доби, молим те, немој.
Хари Потер мора да ми обећа, да се неће вратити у школу.
Не могу. Хогвортс је мој дом.
Онда Доби то мора да уради, г-дине, за добро Харија Потера.
Простире се докле год поглед допире, целом дужином пода ове зграде.
Један водоинсталатер је рекао, ''Погледај сву ту воду.''
А други је рекао, ''Да, и то је само површина.''
Много ми је жао. Мој нећак... Он је веома поремећен.
Сусрети са странцима га узнемире, зато га држим горе, у соби.
Никада се нећеш вратити у ону школу.
И никада више нећеш видети твоје наказне пријатеље! Никада!
'Де си, Хари.
Роне, Фреде, Џорџе... Шта сви ви радите овде?
Спашавамо те, наравно. Хајде, спреми ковчег.
Боље иди назад.
Крећи!
- Шта је то? - Шта то би?
Потеру!
Тата, шта се дешава?
Крени. Крени. Крени.
Тата, пожури.
Хајде, Хари, пожури!
Петунија, он бежи!
- Имам те, Хари! - Долази 'вамо!
Пусти ме! - Нећу.
Ти и твој глупи голуб нигде не идете!
- Пусти ме! - Вози!
- Добро. - Добро!
Не! Не! Не! Не!
Тата!
Проклетство!
Осим тога, Хари, срећан рођендан.
Овамо!
Добро, хајде.
Хајде!
- Да ли да узмемо мало ових... - Ма да, мама неће ни знати.
- Изгубљени -
- Код куће -
Није бог зна шта, али је наш дом.
- Баш је лудило!
Где -- сте -- били?
Хари, тако се радујем, душо.
Кревети празни, нема поруке, кола нестала!
Могли сте да погинете или да будете виђени!
Наравно, ниси ти крив, Хари, душо.
Изгладњивали су га, мама. Имао је решетке на прозорима.
Помоли се да ја не ставим решетке на твој прозор, Роне Весли!
Хајде, Хари. Време је за доручак.
Ево Хари, само трпај.
Е, тако.
Мама, јеси ли видела мој џемпер? - Да, душо, мачка га је носила.
Здраво!
Шта сам урадио?
Џини. Цело лето прича о теби. Скроз је сморила.
- Добро јутро свим Веслијима. - Добро јутро, тата!
- Каква ноћ! Девет рација! Девет! - Рација?
Тата ради у Министарству магије, у Одсеку за злоупотребу нормалских предмета.
Тата воли Нормалце, мисли да су они фасцинантни.
Е, па...
А ко си ти?
Извините, г-дине. Ја сам Хари, г-дине. Хари Потер.
Благи Боже! Јеси ли, заиста?
Рон нам је, наравно, рекао све о теби. Када си стигао?
Овога јутра.
Твоји синови су летели твојим зачараним колима до Сарија и назад прошле ноћи.
Јесте ли, заиста? И, како је ишао?
Мислим... То је била грешка, момци. Велика грешка.
А сад, Хари, ти сигурно знаш све о Нормалцима.
Реци ми, чему тачно служи гумена паткица?
То би требало да је Ерол са поштом.
Узми то, Перси, молим те.
- Ероле. - Увек то уради.
Види, писма из Хогвортса. Има и једно за Харија.
Дамблдор већ зна да си овде. Том човеку ништа не промакне.
- Не. - Ово неће бити јефтино, мама.
- Већ саме књиге чини су прескупе. - Некако ћемо се снаћи.
Само на једном месту ћемо наћи све ово. У Дијагон Алеји.
Добро.
Хајде, Хари, ти ћеш ићи први.
Али Хари никада није путовао помоћу летећег праха.
Летећи прах?
Онда ти крени први, Роне, па ће Хари видети како се то ради.
Улази.
То је то.
Дијагон Алеја!
Видиш, лако је, душо. Не плаши се. Хајде!
Хајде.
Уђи, тако је... Пази главу.
Е, тако. Сада, узми летећи прах.
Тако! Одлично!
И не заборави да изговориш што јасније.
Дијагоналеа!
Шта је рекао, драги? - Дијагоналеа.
То сам и мислила.
Да се ниси изгубио, мили? - Добро сам, хвала. Само сам...
Хајде с нама. Ми ћемо ти помоћи да се вратиш.
Не, молим вас... - Хари!
Хагриде!
- Шта радиш ту? Долази!
Ноктурн Алеја
Сав си убрљан, Хари. И још се врзмаш по Ноктурн Алеји! Опасно место.
Не би требало да те тамо виде. Људи би помислили да имаш лоше намере.
Изгубио сам се, ја...
Чекај мало. А шта си ти тражио тамо?
Ја? Тражио сам средство против месождерских пужева голаћа.
Упропастили су сав купус у школи.
Хари! Хагриде!
Здраво, Хермиона.
- Тако ми је драго да те видим. - Мени такође.
Шта радиш са тим наочарима?
Окулус Репаро!
Дефинитивно треба да запамтим ту чаролију.
Снаћи ћеш се за даље, Хари? Овде се растајемо.
- ОК, ћао! - Хвала ти. Ћао.
Хајде, сви су толико забринути.
МАГИЧНИ ЈА од Гилдероја Локхарта
Хари.
Хари, хвала Богу! Надали смо се да си отишао само један камин даље.
Даме и господо, Гилдерој Локхарт!
Ево га.
Мами се он свиђа.
Склоните се са пута, молим. Пустите ме да прођем, хвала.
Извини, девојчице, сликам за "Дневни пророк".
Ма, није могуће! Хари Потер!
Хари Потер!
Извините, госпођо.
Велики осмех, Хари. Заједно ћемо бити на насловној страни.
Даме и господо, какав невероватан тренутак!
Када је млади Хари прешао праг "Флориша и Блотса",
да купи моју аутобиографију "Магични ја"...
... која, сасвим случајно, тренутно прославља своју...
... 27. недељу на врху листе бестселера "Дневног Пророка",
није имао представу да ће, уствари, отићи
са целим комплетом мојих сабраних дела.
Бесплатно!
А сада, моје даме...
Хари, дај ми књиге и даћу му да их потпише.
Ви сачекајте напољу. Тако, Роне.
Сигурно си задовољан, а, Потеру?
Чувени Хари Потер! Не може да уђе ни у књижару, а да га не објаве у новинама!
Остави га на миру!
О, види, Потеру, ти имаш и девојку.
Немој тако, Драко, буди фин.
Г-дине Потер.
Луцијус Мелфој. Најзад смо се срели.
Извините...
Ваш ожиљак је легенда,
као, наравно, и чаробњак који ти га је нанео.
Волдемор је убио моје родитеље.
Он није ништа више од обичног убице.
Сигурно сте веома храбри, чим му спомињете име.
Или веома глупи?
Страх од имена само повећава страх од самог субјекта.
А ви мора да сте г-ђица Грејнџер?
Да, Драко ми је рекао све о вама и вашим родитељима.
Нормалци су, зар не?
Да видим... Црвена коса, испразни изрази лица...
Отрцане, половне књиге...
Ви сте сигурно Веслијеви.
Децо, овде је лудница. Да изађемо!
- Види, види, види... Весли - старији! - Луцијусе.
Гужва у Министарству, Артуре? Толико ванредних рација.
Надам се да вам барем плаћају прековремено.
Али судећи по стању ових књига, не бих рекао.
Каква је сврха што каљаш име чаробњака...
... ако ти чак ни не плаћају добро за то?
Имамо различита схватања о томе шта каља име чаробњака, Мелфој.
Очигледно.
Дружиш се са Нормалцима...
А мислио сам да породица не може да ти спадне на још ниже гране.
Видећемо се на послу.
Видећемо се у школи.
- 10:58, хајде! - Воз само што није кренуо!
Фреде, Џорџе, Перси, ви ћете први!
ОК.
После тебе, драга.
Хајде, Џини, да ти нађемо место. Брже.
Хајдемо.
- 'Еј, шта то радите, вас двојица? - Извините.
Изгубили смо контролу над колицима.
- Зашто не можемо да прођемо? - Не знам.
Пролаз је затворен из неког разлога.
Воз креће тачно у 11:00. Пропустили смо га!
Хари, ако ми не можемо да прођемо,
можда и тата и мама не могу да се врате.
Можда би смо требали да пођемо и сачекамо код кола.
Кола!
Роне, морам да ти кажем...
За већину Нормалаца није уобичајено да виде летећа кола.
У праву си.
ОК.
О, не, покварио се укључивач невидљивости.
Онда сиђи ниже. Треба да нађемо воз.
ОК.
Само би требало да стигнемо воз.
Сигурно нисмо много заостали.
- Чујеш ли ово? - Изгледа смо га стигли.
Стани мало...
Хари!
Држи се!
Ухвати моју руку!
Држи се!
Покушавам. Руке су ти скроз знојаве.
- Изгледа да смо нашли воз. - Да.
Добродошао кући!
Подигни се!
Не ради!
Горе! Роне, пази на то дрво!
Стани! Стани! Стааани!
- Мој штапић! Види ми штапић! - Радуј се што то није био твој врат.
- Шта се дешава? - Не знам.
Роне, крећи! Брзо!
Скоберсе, јеси ли добро?
Кола!
Тата ће ме убити.
Видимо се, Хедвига!
Значи, у соби ми се појавио кућни вилењак.
Затим, не можемо да прођемо кроз пролаз ка перону 9 и 3/4.
И умало да нас убије једно дрво!
Очигледно, неко ме не жели овде ове године.
Добро погледајте, момчићи.
Ова ноћ вам је вероватно и последња у замку.
О, Боже, ала смо у фрци.
Видело вас је ни мање ни више него 7 Нормалаца.
Имате ли уопште представу колико је ово озбиљно?
Ризиковали сте разоткривање нашег света!
Да не говорим за повреде које сте нанели Млатарајућој врби,
која је овде изникла много пре него што сте се ви родили.
Да будем искрен, професоре Снејп, више је она нас повредила.
Тишина!
Уверавам вас, када бисте били у Слитерину и ваша судбина у мојим рукама,
обојица бисте били послати возом кући још вечерас.
- Овако... - Нису.
Професор Дамблдор! Професорка МекГонагал!
Директоре,
ови дечаци су прекршили закон који забрањује употребу магије
- малолетним чаробњацима, према томе... - Познајем наше прописе, Северусе,
пошто сам многе од њих лично и написао.
Али, пошто је старешина куће Грифиндор,
професорка МекГонагал ће одлучити какве ће мере предузети.
Идемо онда да покупимо ствари.
О чему говорите, г-дине Весли?
Избацићете нас, зар не?
Не данас, г-дине Весли.
Али мораћете да схватите озбиљност онога што сте урадили..
Вечерас ћу писати вашим породицама и добићете казнену наставу.
Добро јутро свима.
- Добро јутро, професорка Спраут.
Добро дошли у Стакленик 3, другаци. Сакупите се овамо.
Данас расађујемо мандрагору.
Ко ће ми рећи својства њеног корена?
Да, г-ђице Грејнџер?
Мандрагора...
... се користи за враћање оних који су окамењени у њихово претходно стање.
Али је такође и доста опасна. Њен урлик је фаталан за онога ко га чује.
Одлично! 10 поена за Грифиндор!
Пошто су наше мандрагоре још младе,
њихови урлици вас неће убити,
само ће вас ошамутити на неколико сати. Зато сам поделила наушнице,
да бисте заштитили слух.
Молим вас, ставите их одмах. Брзо.
Морају чврсто да налегну. Гледајте сад пажљиво.
Хватате мандрагору чврсто,
и повлачите је брзо нагоре!
Јесте ли је видели?
Онда је поставите у другу саксију
и покријте је шаком земље, да се угреје.
Лонгботом није добро ставио наушнице.
- Не, г-ђо, само је пао у несвест. - Да, па... Само га остави тако.
Добро, идемо. Има довољно саксија за све.
Ухватите своје мандрагоре и извуците их!
- Види, то је Скоро-безглави Ник. - Здраво, Перси. Г-ђице Клирвотер.
Здраво, сер Николасе.
Реци... Пропао сам.
Пропао си. - Здраво, Хари.
Ја сам Колин Кривеј и такође сам из Грифиндора.
- Здраво, Колине. Драго ми је.
Роне, је ли то твоја сова?
Глупа птица. Тотално смара.
О, не!
Видите ово, људи. Весли је добио дрекавца.
Хајде, Роне. Једном нисам отворио бабиног дрекавца и после... Ужас!
Роналде Весли!
Како си смео да украдеш кола? Ја сам потпуно ван себе!
Твог оца очекује истрага на послу,
и то само због тебе!
Ако се усудиш макар и прстом да мрднеш,
враћамо те право кући!
И, Џини, мила, наше честитке за пријем у Грифиндор.
Твој отац и ја смо тако поносни!
Да вас упознам са новим учитељем из Одбране од мрачних вештина.
То сам ја.
Гилдерој Локхарт,
Ред Мерлина, треће класе,
почасни члан Лиге за заштиту од мрачних сила
и пет пута добитник
награде за најлепши осмех у "Недељнику чаробнице".
Али, ја о томе не говорим.
Нисам се ослободио Банданске утваре осмехом.
А сада, упозорење:
Мој задатак је да вас наоружам за борбу
против нај-злокобнијих створења која чаробњачки свет познаје.
У овој просторији ћете се суочити са својим најгорим страховима.
Међутим, знајте да ништа не може да вас повреди, док сам ја ту.
И замолићу вас да не вриштите.
Зато што можете да их испровоцирате!
Вилице из Корнвола?
Свеже ухваћене Корнволске вилице!
Смејте се, колико хоћете, г-дине Финегане,
али вилице знају да буду ђаволски опака створењца.
Да видимо како ћете се снаћи са њима.
Хајде, скупите их! То су само вилице.
- Само будите ту! - Спустите ме доле, молим вас!
- Склоните се од мене! - Стани, не мрдај!
Фуј-То-Вило! Не-Смарај-Ме!
Замолићу вас троје да само утерате остале вилице у кавез.
Шта сада да радимо?
Имобилус!
Зашто увек ја?
Цело лето сам разрађивао сасвим нови програм за квидич.
Вежбаћемо још раније, упорније и дуже.
- Шта? - Не могу да верујем!
- Где сте то кренули, Флинте? - На тренинг квидича.
- Заказао сам игралиште за Грифиндор. - Полако, Вуд. Имам дозволу.
Биће фрка.
"Ја, професор С. Снејп, дозвољавам екипи Слитерина
да тренирају квидич данас, поводом обучавања новог трагача."
Имате новог трагача? Ко је то?
Мелфој! - Баш тако.
И то није једино што је ново ове године...
То су Нимбус 2001! Како сте их добили?
Поклон Драковог оца.
Видиш, Весли, за разлику од других, мој отац може себи да приушти најбоље.
Бар у Грифиндору нико не купује место.
Сви су примљени због свог талента.
Нико тебе није питао за мишљење, прљава мала блатокрвнице!
Платићеш за то, Мелфој! Једи пужеве голаће!
Јеси ли добро, Роне?
Кажи нешто!
- Можеш ли да га окренеш, Хари? - Не, Колине, склањај се.
Одвешћемо га код Хагрида.
Он ће знати шта да ради.
Ово захтева специјалну опрему.
Ништа друго не преостаје осим да сачекамо да прође, бојим се.
- ОК. - Боље напоље, него унутра.
- Кога је Рон покушао да зачара? - Мелфоја. Назвао је Хермиону...
Па, не знам тачно ни шта то значи.
Назвао ме је блатокрвном.
- Није ваљда!? - Шта значи блатокрвна?
- Нечиста крв. То је највећа увреда за неког ко је нормалског рода.
Некога са нечаробњачким родитељима. Као што сам ја.
То није израз који се чује у цивилизованом разговору.
Истина је, Хари, да има чаробњака као што је породица Мелфој,
који себе сматрају бољима од свих других зато што су "чисте крви".
То је ужасно.
Одвратно.
И потпуно глупо, притом. "Прљава крв".
Па, данас више и нема чаробњака који нису измешане крви.
А, што је још очигледније, нема чаролије коју наша Хермиона не зна.
Дођи код мене.
Не мисли о томе, Хермиона. Ма, не размишљај о томе ни минут.
Хари, Хари, Хари...
Можеш ли уопште и да замислиш...
... бољи начин да одрадиш казнену наставу...
... него да помажеш мени у дописивању са обожаваоцима?
Не, заиста.
Слава је превртљива, Хари. Славан је онај ко се тако и понаша.
Запамти то.
Дођи...
... код мене.
- Шта? - Молим?
Онај глас.
Глас?
- Зар га нисте чули? - О чему говориш, Хари?
Мислим да ти се приспавало.
А, није ни чудо! Види колико је сати. Овде смо скоро четири сата.
Језиво је како лети време, када се забављамо.
Језиво...
Крв.
Осећам мирис крви.
Распорићу те...
Убићу те...
Убићу...
- Убићу... - Хари!
- Јесте ли чули? - Чули шта?
- Тај глас. - Глас? Какав глас?
Прво сам га чуо у Локхартовом кабинету, и онда поново, управо...
Време је.
Креће се. Мислим да жели да убија.
- Да убија? - Хари, чекај! Немој толико брзо!
Чудно.
- Нисам виђао да се паукови тако крећу. - Ја уопште не волим паукове!
Шта је то?
"Одаја тајни је отворена. Чувајте се, непријатељи наследника!"
Написано је крвљу.
О, не!
То је Филчова мачка.
Г-ђа Норис.
"Чувајте се, непријатељи наследника."
Ви сте следећи, блатокрвни!
Шта се дешава овде? Склоните ми се с пута.
Потеру!
Шта си то...?
Г-ђа Норис!
- Ти... Убио си моју мачку. - Не. Не.
Убићу те.
- Убићу те! - Аргусе!
Аргусе, ја....
Сви ће одмах продужити у своје спаваће собе.
Сви, осим...
... вас троје.
Ревенкловци, пратите ме.
Она није мртва, Аргусе. Окамењена је.
То сам и мислио. Штета што нисам био ту!
Тачно знам чаролију која би је поштедела.
Али, како је окамењена не бих знао да кажем.
Питајте њега. Он је то урадио!
Видели сте шта је написао на зиду.
Нисам ја, кунем се! Нисам ни пипнуо г-ђу Норис.
- Глупости. - Ако дозвољавате, г-дине директоре?
Можда су Потер и његови пријатељи само били на погрешном месту у погрешно време.
Ипак,
околности су сумњиве.
Ја се, на пример, не сећам да сам видео Потера на вечери.
Бојим се да сам ја разлог за то, Северусе.
Знаш, Хари ми је помагао у коресподенцији са обожаваоцима.
Зато смо Рон и ја кренули да га тражимо.
Само што смо га нашли, и онда је рекао...
- Да, г-ђице Грејнџер? - Рекао сам да нисам гладан.
Кренули смо ка дневном боравку и нашли г-ђу Норис.
- Невин, док се не докаже, Северусе. - Моја мачка је окамењена!
- Хоћу да неко буде кажњен! - Моћи ћемо да је излечимо, Аргусе.
Колико знам, г-ђа Спраут има веома здрав род мандрагоре.
Када сазру, направићемо напитак који ће оживети госпођу Норис.
У међувремену,
препоручујем опрезност...
... свима.
- Мало је чудно, зар не? - Чудно?
Ти чујеш глас. Само ти га и чујеш.
И онда налазимо окамењену г-ђу Норис. Просто је чудно.
Мислиш ли да је требало да им кажем? Дамблдору и другима?
Јеси ли луд?
Не, Хари. Чак и у свету чаробњака, није добар знак да чујеш гласове.
У праву је, знаш?
Молим за вашу пажњу!
Добро. Данас ћемо да преображавамо животиње...
... у пехаре за воду.
Ево овако:
1,2,3. Вера Верто!
Сада је ваш ред. Ко ће први да проба?
Г-дине Весли? 1,2,3. Вера Верто.
Вера Верто!
Тај штапић треба да се замени, г-дине Весли.
- Да, г-ђице Грејнџер? - Професорка...
... можете ли нешто да нам кажете о Одаји тајни?
Е, добро онда.
Као што сви знате, наравно,
Хогвортс је основан пре више од 1000 година,
од стране четворо највећих чаробњака тог времена.
Годрик Грифиндор, Хелга Хафлпаф,
Ровена Ревенкло и Салазар Слитерин.
Троје су радили предивно у хармонији,
- али је један стајао по страни. - Погоди ко је.
Салазар Слитерин је желео да селекција...
... ученика при упису на Хогвортс буде строжија.
Веровао је да наука о чаробњаштву мора да се чува само унутар чаробњачких породица.
Другим речима, само међу "чистокрвнима".
Али, пошто није успео да убеди и друге, напустио је школу.
И сад, ако је веровати легенди,
... Слитерин је саградио тајну одају у овом замку,
познату као Одаја тајни.
Непосредно пре него што је отишао, запечатио ју је, до времена...
... када његов истински наследник дође у школу.
Само наследник...
... ће успети да отвори Одају
и да пусти ужас који је унутра,
да би га искористио за прочишћење школе од свих оних,
који, по Слитерину, нису достојни да уче магију.
Нормалци.
Наравно, школа је претражена много пута.
Таква одаја није пронађена.
Професорка, шта је тачно, по легенди, скривено у Одаји?
Сматра се да одаја представља дом нечега...
... што може да контролише само Слитеринов наследник.
Говори се да је одаја...
... дом чудовишта.
Мислите ли да је то истина? Да стварно постоји Одаја тајни?
Да. Зар нисте приметили? МекГонагал је забринута. И сви наставници.
Али, ако Одаја тајни постоји и отворена је, то значи да....
Наследник Слитерина се вратио у Хогвортс. Питање је: ко је то?
Да размислимо. За кога знамо да сматра да су сви нормалског порекла олош?
- Ако говориш о Мелфоју... - Наравно. Чули сте га.
"Ви ћете бити следећи, блатокрвни."
Чула сам га. Али, Мелфој, наследник Слитерина?
Можда је Рон у праву, Хермиона. Погледај му породицу.
Сви у породици су му били у Слитерину вековима.
Креб и Гојл сигурно знају. Можда да их преваримо да нам кажу.
Чак ни они нису толико глупи. Али можда постоји други начин.
Упозоравам вас, може бити тешко,
а да не помињем, да бисмо прекршили око 50 правила школе.
И биће опасно. Много опасно.
Ево га. Вишесоковни напитак.
"Правилно спремљен, напитак омогућује оном ко га пије
да привремено преузме обличје друге особе."
Мислиш, ако Хари и ја то попијемо, претворићемо се у Креба и Гојла?
- Лудило! Малфој би нам све открио. - Баш тако.
Али, тешко је. Никада нисам видела сложенији рецепт.
- Колико времена ти треба? - Месец дана.
Цео месец?
Али, Хермиона, ако је Мелфој наследник Слитерина,
до тада би могао да побије половину деце нормалског порекла у школи.
Знам.
Али то је једини план који имамо.
Још један погодак за Слитерин!
Воде против Грифиндора, 90 према 30.
Како иде, обележени?
Чувај се, Хари!
Вуд, пази!
Харија прати полудела блаџерка!
Неко је нешто мувао са тим чудом.
Ја ћу га зауставити.
Не! Чак и са добрим штапићем је ризично, можеш да погодиш Харија.
Вежбаш за балет, а, Потеру?
Никада ме нећеш ухватити, Потеру!
Брзо!
Хари Потер је ухватио скривалицу! Грифиндор је победио!
Фините лнкантатем!
Хвала. - Јеси ли добро?
Не. Мислим да ми је рука сломљена.
Не брини ништа, Хари, средићу ти руку у секунди.
- Не. Немојте ви. - Дечко не зна шта прича.
Уопште те неће болети.
Бракиам Еминдо!
Да, па, то се деси понекад,
али важно је...
... да те више не боли и очигледно је да нема сломљених костију.
Сломљених? Па ту више уопште нема костију!
Мада, сада је много еластичнији.
Г-дине Мелфој, прекините. Можете да идете. Склоните се с пута!
Требало је да дођете право код мене.
Лечим кости за секунд, али да их натерам да порасту...
Успећете, зар не?
Наравно, али ће болети.
Припреми се за тешку ноћ, Потеру. Поновни раст костију је гадан посао.
Шта очекујеш? Сок од бундеве?
Убити...
Време је за убијање...
Здраво!
Доби?
Хари Потер је требало да послуша Добија.
Хари Потер је требало да се врати кући, кад је изгубио воз.
То си био ти. Ти си блокирао преграду, па Рон и ја нисмо могли да прођемо.
Баш тако, господине.
- Због тебе Рона и мене умало нису избацили. - Бар бисте били далеко одавде.
Хари Потер мора да иде кући.
Доби је мислио да је његова блаџерка довољна да Хари схвати...
Твоја блаџерка? Ти си натерао ту блаџерку да ме прати?
Доби је много тужан, господине.
Доби је зато изгорео руке пеглом.
Боље бриши одавде, пре него што ми израсту кости, да те не би удавио.
Доби је навикао на претње, г-дине. Доби их добија пет пута дневно код куће.
И, вероватно нећеш да ми кажеш зашто покушаваш да ме убијеш?
Не да убијем. Никада да убијем.
Доби памти како је било, пре него што је Хари Потер победио
Оног-чије-име-се-не-говори.
Ми, кућни вилењаци, били смо третирани као штеточине.
Наравно, Добија још увек тако третирају.
Зашто носиш то, Доби?
Ово, г-дине? То је знак ропства кућних вилењака.
Доби ће бити слободан само ако му Господар поклони одећу.
Слушајте!
У Хогвортсу ће се догодити ужасне ствари.
Хари Потер не треба да остане овде...
... сада, када се историја понавља.
Понавља? Мислиш, овако нешто се десило и раније?
Није требало да кажем то!
- Лош Доби! Лош! - Престани!
Престани, Доби!
Кажи ми. Када се ово већ догодило? Ко то сада чини?
Доби не може да каже, г-дине. Доби само жели да је Хари Потер безбедан.
Не, Доби. Реци ми! О коме се ради?
Ставимо га овде.
- Шта се десило? - Још један напад.
Мислим да је окамењен, мадам Помфри.
Погледајте. Можда је успео да сними нападача.
Шта ово може да значи, Албусе?
Значи...
... да су наши ученици у великој оспасности.
Шта да кажем особљу? - Истину.
Кажи им да Хогвортс више није безбедан.
Наш страх се показао оправданим, Минерва.
Одаја тајни је заиста поново отворена.
Поново? Значи, Одаја тајни је и раније била отварана?
Наравно! Зар не видиш?
Сигурно ју је Луцијус Мелфој отворио, када је учио овде.
- Сада је научио Драка како да то учини. - Можда.
Мораћемо да сачекамо Вишесоковни напитак да бисмо били сигурни.
А, кажи ми, зашто мешамо напитак у сред бела дана,
у сред тоалета за девојчице? Зар се не бојиш да ће нас ухватити?
Не, овде никада нико не улази.
- Зашто? - Због Јецајуће Мирте.
Кога?
Јецајуће Мирте.
- Ко је Јецајућа Мирта? - Ја сам Јецајућа Мирта!
Не очекујем да ме знате!
Ко би уопште и причао о ружној, бедној,
... апатичној Јецајућој Мирти?
Мало је осетљива.
Окупите се!
Окупите се! Да ли ме сви виде?
Да ли ме сви чују?
Одлично.
У светлу мрачних догађаја од претходне недеље,
професор Дамблдор ми је дао дозволу да оснујем овај Клуб двобоја,
да бих вас обучио за случај да буде нужно да се браните,
као што сам ја то радио безброј пута.
За више детаља, потражите моја издања.
Представљам вам свог асистента,
професора Снејпа.
Он је другарски пристао да ми помогне у малој демонстрацији.
Али, не брините, младићи и девојке...
... и даље ћете имати професора Напитака, када завршим са њим. Не бојте се.
Један.
Два.
- Три! - Експелиармус!
- Шта мислиш, је ли му добро? - Кога брига?
Одлична је идеја да им то покажете, професоре Снејп,
али ако дозвољавате, било је веома очигледно шта ћете урадити.
Да сам желео да вас зауставим, било би то исувише лако.
Можда би било паметније да прво научите ученике...
... да блокирају непријатељске чини, професоре.
Одличан предлог, професоре Снејп.
Требају ми два добровољца. Потеру, Весли, шта кажете?
Веслијев штапић изазива хаос и при најпростијим чинима.
Послаће Потера у болничко крило у кутији за шибице.
Могу ли да предложим некога из моје куће?
Мелфоја, на пример?
- Срећно, Потеру. - Хвала, господине.
Чаробни штапићи, спремни!
- Дрхтиш, Потеру? - Само се ти надај!
На три...
изведите чини за разоружавање противника, само за разоружавање!
Не желимо никакве инциденте. Један...
Два... - Еварте Статум!
Риктусемпра!
Рекао сам: само за разоружавање!
Серпенсортиа!
Не мрдај, Потеру. Ја ћу је уклонити за тебе.
Дозволите мени, професоре Снејп. Аларте Асендере!
Випера Еванесца!
Шта ти изводиш?
- Ти си змијоуст. Зашто нам то ниси рекао? - Шта сам?
- Ја сам шта? - Причаш са змијама.
Знам. У зоолошком врту сам случајно напујдао питона на мог рођака Дадлија,
Једном. Па шта? Кладим се да многи људи то умеју.
Не, не умеју. То је врло редак дар, Хари.
То није добро.
Зашто? Да нисам рекао змији да не напада Џастина...
- Значи то си јој рекао? - Па, били сте тамо. Чули сте ме!
Чуо сам само да говориш змијским језиком.
Причао сам на другом језику?
Нисам знао да...
Како могу да говорим језик, ако не знам да га говорим?
Не знам, Хари, али са стране је изгледало као да је подстичеш.
Слушај ме, Хари.
Постоји разлог због кога је баш змија симбол куће Слитерин.
Салазар Слитерин је био змијоуст. И он је могао да прича са змијама.
Баш тако!
И сада ће цела школа да мисли да си ти његов пра-пра-пра унук!
Али, нисам!
Није могуће.
Он је живео пре хиљаду година.
Шта ми знамо, није немогуће да будеш?
Видећемо се у заједничкој соби.
Сви они морају да умру.
Убити.
Убиство.
Време је за убиство.
Ухваћен на делу!
Овај пут летиш напоље, Потеру.
Запамти шта сам ти рекао.
Не, г-дине Филч! Не разумете...
Професорка,
кунем се, нисам ја!
То је ван мојих моћи, Потеру.
Професор Дамблдор те очекује.
Шербетов лимунчић.
Професоре Дамблдор?
Имаш пундравце, Потеру?
Само се питам да ли си ме сместио у одговарајућу кућу?
Да. Ти си био посебно тежак случај.
Али стојим иза онога што сам рекао прошле године.
- Добро би прошао у Слитерину. - Грешиш.
Грешиш.
Хари?
Професоре!
Ваша птица... Ништа нисам могао да урадим.
- Одједном је планула. - Било је и време.
Већ данима изгледа ужасно.
Штета што си га видео баш када је требало да изгори.
Фоукс је феникс, Хари.
Они се запале кад им дође време да умру,
а онда се...
... поново рађају из пепела.
Чудесна створења су феникси.
Могу да носе невероватно тежак терет.
А њихове сузе имају исцељујуће моћи.
Професоре Дамблдор, г-дине! Сачекајте! Саслушајте ме!
-Професоре Дамблдор, г-дине, није био Хари! - Хагриде...
- Заклећу се пред Министарством магије... - Хагриде!
Смири се.
Ја не верујем...
- ... да је Хари било кога напао. - Наравно да не верујете!
А! Добро... Онда...
- ... ћу ја сачекати напољу... - Да.
- Стварно мислите да нисам ја? - Не, Хари.
Мислим да то ниси био ти.
Али морам да те питам...
... постоји ли нешто што желиш да ми кажеш?
Не, господине.
Ништа.
Онда добро.
Слободан си.
Све је спремно. Само фали по нешто од оних у које ћете се претворити.
Креба и Гојла.
Такође морамо да се побринемо да прави Креб и Гојл...
... не налете на нас док испитујемо Мелфоја.
- Како? - Све сам смислила.
Напунила сам ове колаче "Успављујућим дахом".
Једноставан, али јак напитак за спавање.
Док спавају,
сакријте их у оставу за метле, исчупајте им по неколико длака...
... и навуците њихове одоре.
- А чије длаке ти чупаш? - Већ их имам.
Милисент Балстрод. Слитерин.
Узела сам их са њеног огртача.
Идем да проверим Вишесоковни напитак.
Потрудите се да Краб и Гојл нађу ово!
Роне, боље да то ја урадим.
Да. Добро.
Вингардиум Левиоса!
Страва!
Колико глуп можеш да будеш?
Хајде да то обавимо!
Имамо тачно један сат до повратка у наша обличја.
Додајте длаке.
Фуј, есенција Креба.
Живели.
Мислим да ћу да повратим.
И ја.
Хари?
Роне.
У, јеботе!
Још не звучимо као они.
Требало би да имитираш Креба.
- У, јеботе! - Одлично.
- Али, где је Хермиона? - Ја...
Изгледа да не идем. Идите без мене.
Хермиона јеси ли добро?
Крените више! Не губите време!
Хајде!
Мислим да је заједничка соба Слитеринаца овамо.
Извините!
Шта ти радиш...
Мислим, шта ти радиш овде?
Ја сам, ако нисте знали, асистент у овој школи.
А, с друге стране, зашто ви шетате ходницима толико касно?
Како се ви оно зовете?
- Ја сам... - Кребе, Гојле! Где сте били?
Све време сте се товили у великој сали?
Зашто ти носиш наочаре?
- Читао сам. - Читао си?
Нисам знао да знаш да читаш.
А шта ти радиш овде доле, Весли?
Припази на понашање, Малфој.
Па, седите већ једном.
Ко би помислио да су Веслијеви чистокрвни, са таквим понашањем!
Они су срамота чаробњачког света. Сви они!
Шта ти је, Кребе?
Боли ме стомак.
Чуди ме да у "Дневном пророку" није писало ништа о овим нападима.
Сигурно се Дамблдор труди да заташка све.
Тата је увек говорио да је Дамблдор нешто најгоре...
- ... што је икада снашло ову школу! - Грешиш!
Шта?
Зар мислиш да овде има некога ко је још гори?
Па? Хајде, кажи!
Хари Потер?
Та ти је добра, Гојле.
И потпуно си у праву.
Свети Потер!
А људи још мисле да је он Слитеринов наследник?
Али, ти сигурно претпостављаш ко стоји иза напада?
Знаш да не знам, Гојле. И јуче сам ти то рекао.
Колико пута треба да ти поновим?
Је ли ово ваше?
Али, отац ми је рекао следеће...
Прошло је 50 година откада је Одаја последњи пут отварана.
Није хтео да ми каже ко је то урадио, само да су након тога били избачени.
Последњи пут када је Одаја отворена, убијен је неко од блатокрвних.
Само је питање времена када ће неко од њих и сада да умре.
Ако питате мене...
... надам се да ће то бити Гренџерова.
Шта се то са вама двојицом?
Понашате се веома... Чудно.
Боли га стомак.
Смири се.
Твој ожиљак...
Твоја коса...
'Еј! Где ћете сада?
У последњем тренутку.
Хермиона, изађи, имамо свашта да ти испричамо!
Одлазите!
Само чекајте да видите! Ужасно је!
Хермиона?
Је л' ти добро?
Сећате се када сам рекла...
... да је Вишесоковни напитак намењен само за трансформацију у људе?
Длака на огртачу Милисент Балстрод је била мачија.
Видите ми лице.
Ма, види реп!
Јеси ли причао са Хермионом?
Излази из болнице за неколико дана,
чим престане да искашљава клупчиће длаке.
Шта је то?
Фуј!
Изгледа да је Јецајућа Мирта поплавила купатило.
- Хоћете да ме гађате још нечим? - Зашто бих те ја гађао било чиме?
Шта ја знам? Била сам овде и гледала овде своја посла...
... а неко је помислио да је смешно да баци књигу кроз мене!
Али, тебе не може да боли ако те неко погоди нечим.
Мислим, то би прошло право кроз тебе.
Супер! 'Ајмо сви да гађамо Мирту књигама, јер она то не осећа!
10 поена ако јој пролети кроз стомак!
50 поена ако јој прође кроз главу!
- Али, ко те је уопште и гађао? - Не знам. Нисам видела.
Баш сам седела у одводној цеви, размишљала о смрти...
... када ми књига пролете кроз главу, одозго.
Моје име...
... је Хари...
... Потер.
Здраво, Хари Потеру. Моје име је Том Ридл.
Да ли знаш било шта...
... о Одаји тајни?
Да.
Можеш ли...
... да ми кажеш?
Не.
Али могу да ти покажем.
Вратићу те 50 година уназад.
13. јун.
Извини, можеш ли да ми кажеш шта се то дешава?
Да ли си ти Том Ридл?
'Ало, је л' ме чујеш?
Ридл!
Дођи.
Професоре Дамблдор.
Дамблдор?
Није мудро да луташ около овако касно, Томе.
Да, професоре, ваљда...
... сам хтео да се лично уверим да су приче истините.
Бојим се да јесу, Томе. Јесу.
И за затварање школе? Ја немам дом. Где да одем?
Не би стварно затворили Хогвортс, је л' тако професоре?
Разумем, Томе, али бојим се...
... да директор Дипет нема другог избора.
Г-дине, ако би све то престало, ако би онај ко је одговоран био ухваћен...
Постоји ли нешто...
... што желиш да ми кажеш?
Не, господине, ништа.
Онда добро. Слободан си.
Лаку ноћ, г-дине.
- Хајде да те изведемо одатле. - Добро вече, Хагриде.
Мораћу да те пријавим, Хагриде. Не мислим да си желео да убије било кога...
Не можеш! Не разумеш!
Родитељи мртве девојчице ће доћи сутра. Најмање што Хогвортс може да уради...
је да се побрине да ликвидира чудовиште које им је убило ћерку.
Није то био он! Арагог никада никога није убио! Никада!
Чудовишта нису кућни љубимци, Хагриде.
- А сада се склони. - Не!
- Склони се у страну, Хагриде. - Не!
Цистем Аперио!
Араниа Еxумаи!
Арагог!
Не могу да те пустим.
Одузеће ти штапић због овога, Хагриде. Бићеш избачен!
Хагриде!
Био је то Хагрид! Хагрид је отворио Одају тајни пре 50 година.
Немогуће да је Хагрид. Немогуће.
И не знамо тог Тома Ридла. Звучи ми као неки покварени цинкарош!
То чудовиште је убило некога, Роне. Шта би било ко од нас урадио?
Гледајте, Хагрид нам је пријатељ. Зашто не одемо да га питамо?
То би била весела посета. "Здраво, Хагриде,
реци нам, да ли си скоро пустио нешто дивље и длакаво да лута по замку?"
Дивље и длакаво? Да ви то не причате о мени, можда?
Не.
Шта ти је то, Хагриде?
То је средство против месождерских пужева голаћа. За мандрагоре, знате.
Професорка Спраут каже да морају још мало да нарасту.
Али, кад им прођу бубуљице, моћи ћемо да их насецкамо и скувамо...
... и онда ћемо моћи да повратимо оне који су окамењени.
Мада, у међувремену, вас троје...
... боље припазите једни на друге. Јасно?
Здраво, Невиле.
Хари, не знам ко је то урадио, али најбоље да дођеш овамо.
Хајде!
Сигурно је био неки Грифиндорац. Нико други не зна нашу лозинку.
А можда није ни био ученик.
Ко год да је био, сигурно је тражио нешто.
И нашао је.
Дневник Тома Ридла је нестао.
Добро, слушај 'вамо!
Играћемо нашу игру и Хафлпаф је прс'о!
Ми смо јачи, бржи и паметнији.
Да не помињемо да су цркли од страха да ће Хари да их окамени,
- ако пролете близу њега. - Да, и то.
Професорка МекГонагал.
- Меч је отказан. - Не може квидич да се отказује!
Тишина, Вуд. Ти и твоји саиграчи идете у Грифиндорску кулу. Одмах.
Потеру, ти и ја идемо да пронађемо г-дина Веслија.
Има нешто што би обојица требало да видите.
Упозоравам вас, ово би могло да буде шокантно за вас.
Хермиона!
Нашли су је у близини библиотеке...
... заједно са овим.
Да ли вам то говори нешто?
Не.
Може ли мало пажње, молим вас?
Због последњих догађаја, одмах уводимо ова нова правила.
"Сви ученици морају да буду у свом заједничком боравку до 18:00."
"Сви ученици ће на све часове ићи у пратњи професора."
"Без изузетака."
Да вам кажем још и ово:
Ако одговорни за ове нападе не буду ухваћени,
школа ће највероватније бити затворена.
Морамо да разговарамо са Хагридом, Роне. Не могу да поверујем у то,
али ако је заиста он тада ослободио чудовиште...
... знаће како да уђемо у Одају тајни. И то је нешто.
Али, чуо си професорку МекГонагал.
Не смемо да излазимо из куле, осим када идемо на часове.
Мислим да је време за невидљиви огртач мог оца.
Ко је то?
'Ало?
- Шта ћеш са тим? - Ма, ништа. Очекивао сам...
Нема везе. Уђите. Управо сам скувао чај.
Хагриде, јеси ли добро?
Да. Све је ОК.
Јеси ли чуо за Хермиону?
Да. Наравно да сам чуо.
Види, морамо да те питамо нешто.
Да ли знаш ко је отворио Одају тајни?
У вези са тим, морате да разумете да...
Брзо! Огртач!
И да нисте писнули! Тишина, обојица!
- Професоре Дамблдор, г-дине. - Добро вече, Хагриде.
Можемо ли да...
Наравно, уђите. Уђите.
То је татин шеф.
Корнелијус Фаџ, Министар магије.
Ствари стоје лоше, Хагриде. Много лоше. Морао сам да дођем.
Три напада над ученицима нормалског порекла. То је превише.
- Министарство мора да предузме мере. - Али, ја никада...
Професоре, ви знате да ја никада...
Желим да буде јасно, Корнелијусе,
да у Хагрида...
... имам потпуно поверење.
Албусе, види, Хагридова прошлост му не иде у прилог.
- Морам да га одведем. - Да ме одведете?
Одведете где? Није ваљда у затвор Азкабан?
Бојим се да немамо избора, Хагриде.
Већ сте ту, Фаџе?
Добро.
Шта ти тражиш овде? Губи се из моје куће!
Верујте ми,
уопште ми није задовољство да будем у вашој...
Ви ово зовете кућом?
Не.
Просто сам позвао школу и речено ми је да је директор ту.
Па, шта то желите од мене?
Остали управници и ја смо одлучили да је време да одете.
Ево наредбе за вашу суспензију.
Свих 12 потписа су на документу.
Ми, нажалост, сматрамо да сте изгубили свој утицај.
Мислим, шта, након свих тих напада,
... ускоро у Хогвортсу неће бити ученика нормалског порекла.
А сви знамо како би то била ужасна ствар за школу!
Не смете да отпустите професора Дамблдора.
Без њега, нормалци немају шансе.
Запамтите моје речи, уследиће убиства!
Мислите?
Смири се, Хагриде.
Ако одбор жели да ме одстрани,
ја ћу, наравно, отићи.
Међутим,
открићете да је у Хогвортсу увек пружана помоћ...
... онима...
... који су је тражили.
Изјава достојна поштовања.
Хоћемо ли?
Фаџ.
Хајде, Хагриде.
Дакле?
Ако....
Ако неки буду тражили нешто...
... само би требало да прате паукове.
Аха. То ће их одвести на прави пут.
То је све што имам да кажем.
А неко би требало да храни Фенга, док мене нема.
Добра куца.
Хагрид је у праву.
Без Дамблдора ће бити по један напад дневно.
Види!
Хајде!
Хајде, Фенг!
Хајде!
Шта?
Чуо си шта је рекао Хагрид. "Пратите паукове."
Али они иду ка Забрањеној шуми.
И зашто паукови? Зашто није могло: "Пратите лептире"?
Хари, ово ми се не свиђа.
- Хари, ово ми се уопште не свиђа. - Тише!
Можемо ли сада да се вратимо?
Хајде!
Ко је?
Не паничи!
Хагриде?
Јеси ли то ти?
Ми смо Хагридови пријатељи.
А ти? Ти си Арагог, зар не?
Да.
Хагрид никада није слао друге људе у нашу јазбину.
Он је у невољи. У школи се догађају напади.
Мисле да је Хагрид крив.
Мисле да је он отворио Одају тајни. Као некада.
То је лаж.
Хагрид никада није отворио Одају тајни.
- Значи, ти ниси то чудовиште? - Не.
Чудовиште је рођено у замку.
Ја сам дошао код Хагрида из далеке земље у џепу једног путника.
Хари.
Али, ако ти ниси то чудовиште, шта је онда убило ту девојчицу пре 50 година.
Ми о томе не причамо.
То је древно створење, кога се ми, паукови, највише бојимо.
Али, да ли си га видео?
Никада нисам видео ниједан део замка, осим кутије у којој ме је Хагрид чувао.
Девојчица је пронађена у купатилу.
И када су ме оптужили, Хагрид ме је довео овде.
- Хари! - Шта је?
Па, хвала.
Ми сад идемо.
Идете?
Мислим да нећете.
Моје ћерке и синови не дирају Хагрида само због мог наређења.
Али, не могу да им забраним свеже месо,
када оно само дође код нас.
Збогом, Хагридови пријатељи.
Могу ли сада да паничим?
Знаш ли неке чини?
Једну, али мислим да није довољно моћна за све њих.
Где је Хермиона сада, када нам је потребна?!
Идемо!
Араниа Еxумаи!
Хајде!
Драго ми је да смо изашли одатле.
Араниа Еxумаи!
- Хвала ти, пријатељу! - Ма, нема фрке.
Вади нас одавде.
Одмах!
Хајде! Хајде, брже!
Хајде! Крећи!
Дижи нас горе!
Мењач за летење је заглављен!
- Хајде! Вуци! - Покушавам!
"Пратите паукове!" "Пратите паукове!"
Ако се Хагрид икада врати из Азкабана, лично ћу га убити!
Мислим, што нас је уопште и слао тамо?
- Шта смо открили? - Знамо нешто:
Хагрид никада није отворио Одају тајни.
Био је невин.
Волео бих да си са нама, Хермиона.
Потребна си нам.
Више него икада.
- Шта је то? - Роне...
Ето зашто је Хермиона била у библиотеци на дан напада.
Хајде!
"Међу многим ужасним зверима које тумарају нашим земљама,
ниједна није смртоноснија од базилиска. Може да живи стотинама година...
... а тренутна смрт чека сваког ко погледа ову џиновску отровницу у очи.
Паукови беже од њега." Роне, то је то!
Чудовиште из Одаје тајни је базилиск.
Зато ја могу да га чујем. Он је змија.
Али ако убија тако што погледа у очи, зашто нико није мртав?
Зато што га нико и није погледао у очи.
Бар не директно.
Колин га је видео кроз објектив фотоапарата.
Џастин, Џастин је видео базилиска кроз Скоро-обезглављеног Ника.
Ник је примио пуну снагу погледа, али он је дух и не може поново да умре.
А Хермиона је имала огледало.
Кладим се да је њиме гледала иза углова, ако би се случајно појавио.
А госпођа Норис?
Она сигурно није имала ни фотоапарат ни огледало, Хари.
Вода...
Оне ноћи је било воде по поду. Она је видела само базилисков одраз.
"Паукови беже од њега."
- Све се слаже! - А како се базилиск кретао унаоколо?
Одвратна, огромна змија. Неко би морао да је примети.
- Хермиона је и то провалила. - Цеви! Користио је водоводне цеви.
Сећаш се шта је рекао Арагог за ону девојчицу пре 50 година?
Умрла је у купатилу. А шта ако је још тамо?
Јецајућа Мирта.
Сви ученици да оду у спаваонице својих кућа, одмах.
Сви професори одмах да се окупе у ходнику на другом спрату.
Као што видите, наследник Слитерина је оставио нову поруку.
Наш највећи страх се обистинио.
Чудовиште је одвукло једну ученицу у саму Одају.
Ученике би требало послати кућама. Бојим се да је ово крај Хогвортса.
Тако ми је жао. Задремао сам. Шта сам пропустио?
Чудовиште је отело девојчицу, Локхарте. Коначно је дошао и ваш тренутак.
- Мој моменат? - Зар нисте синоћ причали...
... како све време знате где је улаз у Одају тајни?
То је, дакле, то. Оставићемо вама да се обрачунате са чудовиштем, Гилдероје.
- Ваше вештине су ионако већ легендарне. - Добро.
Идем у свој кабинет да...
Да се спремим.
Кога је одвукло чудовиште, Минерва?
Џини Весли.
"Њен костур ће заувек лежати у Одаји."
Џини!
Локхарт је можда бескористан, али ће покушати да уђе у Одају.
Можемо бар да му кажемо оно што смо сазнали.
Професоре, имамо информације за вас.
Негде сте пошли?
Па, да. Хитан позив. Морам да идем.
- А моја сестра? - Па...
Што се тога тиче, много ми је жао. Ником није жао више него мени.
Ви сте учитељ Одбране од мрачних вештина! Не можете сада да одете!
Па, када сам долазио овамо, у опису посла није било ништа о...
Ви бежите?
- После свих ваших херојстава из књига? - Књиге лажу.
- Ви сте их писали! - Мили дечаче, размишљај разумно.
Књиге ми се не би добро продавале, када људи не би мислили да сам радио те ствари!
Ви сте преварант.
Приписивали сте себи подвиге других чаробњака!
Можете ли ви ишта да изведете?
Да, кад већ помињеш. Веома сам надарен за чини заборава.
Иначе би сви они чаробњаци почели да брбљају около
и ја не бих продао ниједну књигу.
У ствари, требало би и са вама да урадим исто.
Ни не помишљајте на то!
Ко је тамо?
Здраво, Хари.
- Шта желиш? - Да те питам како си умрла.
Било је ужасно.
Десило се тачно ту, баш у тој кабини.
Сакрила сам се од Олив Хорнби, која ме је зезала због наочара.
Плакала сам и онда сам чула да неко улази.
- Ко је то био, Мирта? - Не знам. Била сам растројена.
Али рекао је нешто чудно, као на неком измишљеном језику.
Схватила сам да је дечак, па сам откључала да му кажем да оде и...
- ... умрла сам. - Тек тако? Како?
Само се сећам да сам видела два велика жута ока,
... ето тамо, поред лавабоа.
То је то.
То је то, Роне. Мислим да је ту улаз у Одају тајни.
Кажи нешто. Хари, кажи нешто на змијском.
Одлично, Хари! Свака част. Па, онда, ја ћу да...
Нема потребе да ја останем овде.
Има, и те како!
- Ви идете први! - Дечаци, каква корист од тога?
Боље ви него ми.
Али... Очигледно, да.
Зар не желите прво да испробамо?
Стварно је веома прљаво овде доле.
- Добро, да кренемо. - О, Хари?
Ако умреш доле, радо ћу поделити купатило са тобом.
Хвала ти, Мирта.
Запамтите: ако осетите кретање, одмах затворите очи.
Напред.
Овамо.
- Шта је то? - Личи на змију.
- То је змијска кожа. - У, јеботе!
Шта год да је свукло ово, дугачко је бар 18 метара.
Храбар је ко лав, овај лик.
Авантура се овде завршава, момци. Али, не бојте се.
Свет ће сазнати нашу причу. Како је било прекасно да спасимо девојчицу.
И како сте вас двојица изгубили разум,
када сте видели њено унакажено тело.
Дакле...
Прво ви, г-дине Потер.
Поздравите се са сећањима.
Обливиате!
Хари!
- Рон! Роне, јеси ли добро? - Јесам.
Здраво.
Ко си ти?
- Рон Весли. - Стварно?
А... Ко сам ја?
Локхартова је испалио меморијску чин у себе. Нема појма ко је.
Баш чудно неко место, зар не?
Је л' ти живиш овде?
- Не. - Стварно?
- Шта сада да радим? - Ти остани овде...
... и покушај да рашчистиш ово камење, да би могли да се вратимо.
- Ја идем да нађем Џини. - Добро.
Џини? Џини, само да ниси мртва. Пробуди се, пробуди се!
Молим те, пробуди се!
Неће се пробудити.
Том, Том Ридл. Како то мислиш, неће се пробудити?
- Није ваљда...? - Још је жива, али једва.
- Јеси ли ти дух? - Успомена,
сачувана у дневнику од пре 50 година.
Ледено је хладна. Џини, молим те, немој да умреш! Пробуди се!
Мораш да ми помогнеш, Томе. Овде негде је базилиск.
Он неће доћи док не буде позван.
- Дај ми мој штапић, Томе. - Неће ти требати.
- Треба да кренемо, да је спасимо! - Бојим се да не могу.
Видиш, док јадна Џини слаби, моје моћи расту.
Да, Хари. Џини Весли је отворила Одају тајни.
Не, није могла. Не би то урадила!
Она је послала базилиска на блатокрвне и Филчову мачку.
Она је писала претње по зидовима.
- Али, зашто? - Зато што сам јој ја наредио.
Видећеш да сам врло убедљив. Није, додуше, ни знала шта ради.
Била је у некој врсти транса, може се рећи.
Само, моћ дневника ју је уплашила.
Зато је покушала је да га се отараси у купатилу за девојчице.
И онда, ко би га пронашао осим тебе?
Управо особа коју сам нестрпљиво желео да упознам.
Зашто си желео баш мене да упознаш?
Знао сам да морам да причам са тобом. Да се сретнемо, ако може.
Зато сам решио да ти покажем како сам ухватио тупавог Хагрида,
- да би придобио твоје поверење. - Хагрид је мој пријатељ!
- И ти си му сместио, зар не? - Била је моја реч против његове.
Само је Дамблдор мислио да је невин.
Кладим се да те је Дамблдор одмах провалио!
Наравно да је, после тога, пажљиво пратио сваки мој корак.
Знао сам да ће бити опасно да поново отворим Одају, док сам у школи,
па сам решио да оставим дневник,
чувајући своје 16-огодишње "ја" на његовим страницама,
тако да могу једног дана да наведем неког другог...
... да заврши племенито дело Салазара Слитерина.
Е па, овог пута га ниси довршио.
За неколико сати напитак од мандрагоре ће бити готов...
... и сви који су окамењени ће се опоравити.
Зар ти нисам рекао? Убијање блатокрвних ми више није важно.
Много месеци уназад, мој нови циљ си... Ти.
Како је једна беба без икаквог посебног магијског талента...
... успела да порази највећег чаробњака свих времена?
Како си успео да прођеш са само једним ожиљком...
... а да моћ лорда Волдемора буде уништена?
Шта је тебе брига како сам успео? Волдемор је био много после тебе.
Волдемор је моја прошлост, садашњост и будућност.
ТОМ МАРВОЛО РИДДЛЕ
И АМ ЛОРД ВОЛДЕМОРТ (ЈА САМ ЛОРД ВОЛДЕМОР)
Ти. Ти си Слитеринов наследник.
- Ти си Волдемор. - Ваљда ниси мислио...
... да бих задржао презиме мог прљавог блатокрвног оца?
Не. Измислио сам себи ново име, име, за које сам знао да чаробњаци...
...широм света неће смети ни да изговоре када постанем највећи на свету.
Албус Дамблдор је највећи чаробњак на свету!
Дамблдора су већ истерали из замка и то само због сећања на мене.
Он никада неће отићи. Не док има оних који су му одани!
Фоуксе!
Значи то је оно што Дамблдор шаље свом заштитнику.
Птицу певачицу и стари шешир!
Хајде да упоредимо моћи Волдемора, наследника Салазара Слитерина...
и чувеног Харија Потера!
Змијски језик ти неће помоћи, Потеру! Он слуша само мене.
Не!
Проклета птица је ослепела базилиска, али још увек може да те чује.
Да, Потеру. Процес је скоро завршен.
За неколико минута, Џини Весли ће бити мртва, и ја више нећу бити сећање.
Лорд Волдемор ће се вратити...
... много, много живљи!
Џини?
Невероватно, зар не...
... колико брзо отров базилиска продире у тело!
Ценим да ти остаје нешто више од минута живота.
Ускоро ћеш бити са својом драгом блатокрвном мајком, Хари.
Смешно, какву штету може да направи једна мала књижица,
нарочито у рукама глупе мале девојчице.
Шта то радиш?
Стани! Не!
- Џини... - Хари.
То сам била ја, али, кунем ти се, није било намерно.
Ридл ме је натерао и...
Хари, ти си повређен!
Не брини.
Џини, мораш да изађеш одавде.
Прати пут Одаје и наћи ћеш Рона.
Био се сјајан, Фоуксе.
Само ја нисам био довољно брз.
Па, да!
Фениксове сузе имају моћ исцељења.
Хвала.
Све је у реду, Џини.
Готово је.
Остало је само сећање.
Невероватно! Ово је баш као нека магија!
Наравно, обојица сте свесни...
... да сте у последњих неколико сати прекршили више од 10 школских правила.
Да, г-дине.
Има довољно доказа да обојица будете искључени.
Да, господине.
Зато, једино преостаје...
... да обојица добијете...
... Награде за посебне заслуге у школи.
Хвала, господине.
А сада, г-дине Весли, да ли би сте...
послали сову са документа за ослобађање у затвор Азкабан.
Требало би да вратимо назад нашег чувара кључева и имања.
Прво, желим да ти се захвалим, Хари.
Доле у Одаји си несумњиво показао изузетну лојалност према мени.
То је једино што је могло да призове Фоукса код тебе.
И...
... друго,
осећам да те нешто брине.
Јесам ли у праву, Хари?
Ма, само...
Нисам могао а да не приметим неке ствари, неке...
... сличности између Тома Ридла и мене.
Разумем.
Па, ти говориш змијски језик, Хари. Зашто?
Зато што га и Волдемор говори.
Ако се не варам, Хари,
он ти је пренео нешто од својих моћи...
... те ноћи када ти је оставио тај ожиљак.
Волдемор ми је пренео део своје моћи?
Не намерно...
... али јесте.
Значи Разврставајући шешир је био у праву. Требало је да сам у Слитерину.
Истина је да имаш много квалитета које и сам Волдемор цени.
Одлучност, прилагођавање...
... и ако могу тако да кажем, извесно занемаривање правила.
Али зашто те је онда Разврставајући шешир послао у Грифиндор?
- Зато што сам га ја замолио. - Баш тако, Хари! Баш тако.
Што те чини другачијим од Волдемора.
Нашу суштину не одређују наше способности...
Већ избори које правимо.
Ако желиш доказ да ти је место у Грифиндору,
предлажем да погледаш ово изблиза.
Буди пажљив.
Годрик Грифиндор.
Само један прави Грифиндорац може да извади то из шешира.
Доби!
Значи то је твој господар? Породица којој служиш су Мелфојеви.
После ћу се обрачунати с тобом.
Мичите ми се с пута, Потеру!
Значи истина је. Вратили сте се?
Када су управници схватили да је ћерка Артура Веслија...
одвучена у Одају, проценили су да би требало да ме позову.
- Смешно! - Чудно је Луцијусе, да су неки...
... од њих били под утиском да ћеш им бацити клетву на породице...
... ако се не сагласе да ме суспендују.
- Како се усуђујете? - Молим?
Моја једина брига је увек била и биће...
... добробит ове школе...
... и, наравно, њених ученика.
Претпостављам да је злочинац познат?
Да.
И?
Ко је то био?
Волдемор.
Али је овога пута изабрао да делује преко другог лица...
... уз помоћ овога.
Разумем.
На срећу, наш млади г-дин Потер га је открио.
Надајмо се да старе ученичке ствари Лорда Волдемора...
... неће више долазити у руке невиних.
Последице за онога ко је одговоран ће бити...
... изузетно озбиљне.
Па, надајмо се...
... да ће г-дин Потер увек бити близу, у улози спасиоца.
Не брините, бићу сигурно.
Дамблдоре.
Хајде, Доби! Одлазимо.
Г-дине, могу ли да узмем ово?
Г-дине Мелфој!
Имам нешто ваше.
Моје? Не знам о чему говорите.
Напротив, господине, знате.
Мислим да сте ви потурили дневник у котао Џини Весли,
оног дана у Дијагон Алеји.
Мислиш, је ли?
Зашто то не докажеш?
Хајде, Доби!
Отвори га.
Доби!
Господар је дао Добију чарапу!
Шта? Нисам ти дао...
Господар је поклонио Добију одећу!
Доби је слободан!
Ти си крив што сам изгубио слугу!
Ти нећеш повредити Харија Потера!
И родитељи су ти били наметљиве будале!
Запамти моје речи, Потеру! Једног дана, ускоро...
... и ти ћеш доживети исти бедан крај!
Хари Потер је ослободио Добија! Како ће Доби икада да му се одужи?
- Само ми обећај нешто. - Шта год кажете, г-дине.
Никада више не покушавај да ме спашаваш.
- Добро дошли назад, сер Николасе! - Хвала.
- Добро вече, сер Николасе! - Добро вече.
- Радујем се што вас видим. - Хвала!
Здраво!
- Хермиона, добро дошла назад! - Хвала, сер Николасе.
Хари. То је Хермиона!
- Добро дошла назад, Хермиона! - Лепо је вратити се овде.
Честитам, не могу да верујем да сте све то открили!
Да, уз много твоје помоћи.
- Без тебе не би ни успели. - Хвала.
Молим вас за пажњу!
Пре него што започнемо гозбу,
да поздравимо аплаузом професорку Спраут и мадам Помфри,
чији сок од мандрагоре је био толико добро припремљен,
за излечење свих који су били окамењени.
Осим тога, у светлости скорашњих догађаја,
... као награду, од школе...
... добијате отказивање свих испита!
О, не!
Извините што касним.
Сова, која је достављала документе за моје ослобађање, се изгубила.
Нека птица, зрела за пензију, по имену Ерол.
И, желео бих само да вам кажем, да није било вас, Хари и Роне...
... и тебе, Хермиона, наравно,
ја бих још увек био знате-већ-где.
Зато сам желео да вам кажем: Хвала!
Нема Хогвортса без тебе, Хагриде.