Asta-i povestea morţii mele.
Nu vă-ngrijoraţi. E, de fapt, o poveste amuzantă şi nici măcar nu-i despre mine.
E povestea unei fete pe care-o chema Rapunzel.
Şi începe... cu soarele.
A fost odată ca niciodată un strop de lumină ce-a căzut din ceruri.
Iar din acest strop de lumină a crescut o floare de aur fermecată.
Avea puterea de-a lecui orice boală şi rană.
O vedeţi pe bătrânica aia ?
Cred c-ar fi bine s-o ţineţi minte.
E oarecum importantă.
Secolele au trecut şi, la o aruncătură de băţ, a apărut o împărăţie.
Împărăţia era condusă de un împărat şi o împărăteasă foarte îndrăgiţi.
Iar împărăteasa era pe cale să dea naştere unui copilaş
şi a căzut la pat...
... s-a îmbolnăvit rău de tot.
Era pe moarte.
Şi cam atunci încep oamenii să caute miracole.
Sau, în cazul nostru, o o floare de aur fermecată.
V-am spus eu că va fi importantă.
Vedeţi voi, în loc să dăruiască din ce-a primit de la soare,
femeia asta, Maica Gothel, i-a ascuns puterile tămăduitoare
şi-a folosit-o doar pentru a fi ea tânără veacuri întregi.
Şi tot ce trebuia să facă era să cânte un cântecel fermecat.
Floare de licăr şi văpaie, fie-ţi puterea vâlvătaie
Fă timpul să se-ntoarcă un dram, să capăt iar ce cândva aveam
Să capăt iar ce cândva aveam
Mă rog, aţi prins voi ideea. Cântă şi-ntinereşte. Înfricoşător, nu ?
Am găsit-o !
Magia din floarea de aur a vindecat-o pe împărăteasă.
Şi aşa a apărut pe lume o fetiţă, o prinţesă.
Cu un păr auriu, minunat.
Vă dau un indiciu.
Ea e Rapunzel.
Pentru a-i sărbători ziua de naştere, împăratul şi împărăteasa
au dat drumul spre ceruri unui felinar plutitor.
Iar pentru acea singură clipită, totul a fost perfect.
Iar apoi, acel moment a luat sfârşit.
Floare de licăr şi văpaie, fie-ţi puterea vâlvătaie
Fă timpul să se-ntoa...
Gothel a pătruns în castel, a răpit fetiţa şi a dispărut cu ea.
Toată împărăţia a scotocit peste tot, dar n-au izbutit s-o găsească pe Prinţesă.
Dar, în adâncul pădurii,
într-un turn ascuns,
Gothel a crescut copilul ca şi cum ar fi fost al ei.
... să se-ntoarcă un dram, să capăt iar ce cândva aveam.
Gothel îşi găsise noua ei floare fermecată.
Dar, de data asta... era hotărâtă s-o ţină bine-ascunsă.
De ce nu pot să ies afară ?
Lumea de-afară e un loc periculos.
E plină de oameni îngrozitori, egoişti.
Trebuie să stai aici, unde eşti adăpostită de lucrurile rele.
- Înţelegi asta, floarea mea ? - Da, mami.
Dar zidurile acelui turn nu puteau ascunde totul.
În fiecare an, de ziua ei, împăratul şi împărăteasa
dădeau drumul spre cer la mii de felinare plutitoare,
în speranţa că, într-o bună zi, Prinţesa lor pierdută se va-ntoarce acasă.
Nu cred că Pascal se ascunde undeva pe aici.
Te-am prins !
Acum e 22 la 0 pentru mine.
Ce-ai zice să jucam 23 din 45 ?
Fie, atunci ce vrei să facem ?
Nu prea cred.
Îmi place aici, înăuntru, iar ţie, la fel.
Haide, Pascal, nu-i aşa de rău înăuntru.
O POVESTE ÎNCÂLCITĂ
Traducerea şi adaptarea: VocaTeam b.v. & CucuBau @ Titrări.ro
La 7:00 îmi încep rutina de dimneaţă
Casa o mătur până toate podelele-s curate
Lustruiesc şi ceruiesc, spăl rufele şi fac totul să strălucească.
Mai mătur o dată şi se face deja 7:15.
Aşa că voi citi o carte, poate chiar două sau trei.
Aş mai adăuga şi câteva picturi galeriei mele.
Voi cânta la chitară, voi croşeta ceva, voi găti ceva...
şi mă voi întreba când o să-nceapă şi viaţa mea.
Iar după prânz, e timpul pentru puzzle, darts şi făcut prăjituri.
Decupaje, un pic de balet şi şah.
Olărit şi ventrilogie şi făcut lumânări.
Apoi mă-ntind puţin, poate desenez ceva.
Mă caţăr puţin, cos o rochie şi recitesc toate cărţile.
Dacă mai am timp liber, pictez pe pereţi, sigur mai am loc.
Iar apoi îmi voi peria, şi peria, părul meu.
Înţepenită în acelaşi loc, ca de obicei.
Şi mă voi întreba, şi întreba, şi întreba...
şi mă voi întreba oare când o să-nceapă şi viaţa mea.
Mâine noapte, se vor ivi luminile.
Aşa cum apar în fiecare an, de ziua mea.
Oare cum e acolo, unde ele strălucesc ?
Acum că sunt mare, poate mama mă va lăsa.
M-aş putea obişnui cu o asemenea privelişte.
- Flynn, haide. - Aşteaptă.
Gata, m-am obişnuit. Băieţi, vreau un castel.
Dacă rezolvăm cu treaba asta, îţi vei putea cumpăra castelul tău.
Guturai ?
Da.
Stai, stai !
Nu mă puteţi vedea stăpânul unui castel ?
Nu de alta, dar eu, unul, chiar mă văd.
Câte chestii am văzut azi! Şi e doar 8 dimineaţa.
Domnilor, asta e o zi cu adevărat importantă.
Asta-i tot. Azi e o zi cu adevărat importantă, Pascal.
În sfârşit, o voi face.
- O să-i cer voie. - Rapunzel !
Lasă-ţi părul jos !
A venit momentul.
Ştiu, ştiu. Hai, să nu te vadă.
Rapunzel, nu întineresc de una singură aici.
Vin, mamă.
Bine-ai venit acasă, mamă.
Rapunzel. Cum de reuşeşti să faci aşa ceva zi de zi, fără să-ţi scape,
mie mi se pare de-a dreptul obositor, draga mea.
E o nimica toată.
Atunci, nu ştiu de ce-ţi ia atât de mult timp.
Draga mea. Glumeam, atâta tot.
Bine. Deci, mamă... Aşa cum ştii, mâine e o zi importantă.
Rapunzel, uită-te în oglindă. Ştii ce văd eu ?
Văd o tânără frumoasă şi puternică, încrezătoare în ea.
Uite, de fapt, apari şi tu în oglindă.
Glumesc şi eu cu tine. Nu mai lua lucrurile aşa în serios!
Deci, mamă... Precum spuneam, mâine...
Rapunzel, mama e cam obosită.
Vrei să-mi cânţi şi mie, draga mea ?
- Apoi stăm de vorbă. - Bineînţeles, mamă.
Floare de licăr şi văpaie, fie-ţi puterea vâlvătaie.
Fă timpul să se-ntoarcă un dram, să capăt iar ce cândva aveam.
- Rapunzel ! - Deci, mamă...
Mai devreme am întrebat dacă ştii ce e mâine şi nu mi-ai răspuns.
Aşa că-ti voi spune eu. E ziua mea !
Nu, nu poate fi adevărat.
Îmi aduc aminte foarte clar. Ziua ta a fost anul trecut.
Asta-i partea distractivă cu aniversările. Au loc în fiecare an.
Mamă... Fac 18 ani.
Şi voiam să te rog... Ce vreau din sufletul meu de ziua mea...
De fapt, mi-o doresc la fiecare aniversare...
Rapunzel, te rog, termină cu bălmăjelile astea.
Ştii cât mă enervează să te-aud bălmăjind acolo...
E foarte enervant.
Te necăjesc, doar, tu eşti o scumpete şi te iubesc foarte mult, draga mea.
Vreau să văd luminiţele plutitoare !
Poftim ?
Speram c-o să mă duci şi pe mine să văd luminiţele plutitoare.
Te referi la stele.
Păi asta e chestia...
Am făcut harta tuturor stelelor, iar ele sunt mereu în acelaşi loc.
Dar astea apar în fiecare an de ziua mea, mamă.
Doar de ziua mea.
Şi nu mă pot abţine să simt cum c-ar fi...
Cum că mie îmi sunt sortite.
Trebuie să le văd, mamă. Şi nu doar de la fereastră.
Ci să fiu lângă ele.
Trebuie să aflu ce anume sunt ele.
Vrei să ieşi afară ?
Dar de ce, Rapunzel ?
Uite cât de gingaşă eşti, ca o floare.
Eşti doar un puiet, doar un vlăstar.
- În turn ne refugiem şi ştii de ce... - Ştiu, dar...
Exact, să fii la adăpost de primejdii, în siguranţă, draga mea.
Cred c-am ştiut c-această zi tot va veni...
Când cuibul-l vei părăsi.
- Curând, dar nu încă. - Dar...
Crede-mă, puiuţ, mama ştie cel mai bine.
Mama ştie cel mai bine,
Ascultă-ţi mama, copilă.
E-o lume înfricoşătoare afară.
Mama ştie cel mai bine.
Într-un fel sau altul, ceva tot va merge rău, îţi jur asta.
Tâlhari, hoţi, iederă otrăvitoare, nisipuri mişcătoare.
Canibali şi şerpi, şi ciumă.
Gândaci mari şi oameni cu dinţi ascuţiţi.
Şi gata, ajunge, nu reuşeşti decât să mă superi.
Mama-i aici, mama te va proteja.
Draga mea, uite ce te povăţuiesc eu.
Lasă drama, rămâi cu mama.
Mama ştie cel mai bine.
Mama ştie cel mai bine, ascult-o pe măicuţa ta.
Singură, viaţa nu ţi-o vei păstra.
Eşti neîngrijită, neîndemînatică şi imatură.
Cu siguranţă vei deveni friptură.
Credulă, naivă şi foarte neglijentă.
Ameţită şi cam prostuţă.
În plus şi un pic grăsuţă.
O spun doar pentru că te iubesc.
Mama înţelege, mama-i aici să te-ajute.
Dar nu am decât o singură rugăminte.
- Rapunzel ? - Da ?
Să nu mai ceri să părăseşti turnul ăsta... niciodată.
Da, mamă.
Te iubesc foarte mult, draga mea.
Eu te iubesc şi mai mult.
Eu te iubesc şi mai tare.
Nu uita.
Că-ţi va părea rău.
Mama...
Ştie cel mai bine.
Pa, revin într-o clipită, floricica mea.
Eu voi fi aici.
"Flynn Ryder" Căutat viu sau mort
Nu, nu... Asta-i de rău. Rău de tot. E, cu adevărat, rău de tot.
N-au fost în stare să-mi deseneze nasul frumos.
Cui îi pasă ?
Păi da, ţie-ţi e uşor s-o spui.
Voi arătaţi uluitor.
În regulă. Ridicaţi-mă pe mine mai întâi, iar eu vă trag pe voi.
Mai întâi, dă-ne geanta.
Cum ? Nu-mi vine să...
Nu-mi vine să cred că, după câte-am trecut împreună,
nu aveţi încredere-n mine.
Acum ajută-ne să ne ridicăm, frumuşelule.
Îmi pare rău, dar am mâinile ocupate.
Ce ?
Ryder !
- Puneţi mâna pe geanta aia cu orice preţ ! - Da, să trăiţi !
Îl înşfăcăm acum, Maximus.
Dă-i bătaie, sac de purici ce eşti ! Înainte !
Nu.
Nu, încetează !
Doar noi doi, în sfârşit.
Gata, bine, am pe cineva la mine-n dulap.
Am pe cineva la mine-n dulap.
Am pe cineva la mine-n dulap !
Nu-s capabilă să mă descurc de una singură afară, mamă ?
Explică-i asta tigăii mele.
Rapunzel !
Lasă-ţi părul jos.
- O clipă, mamă. - Am o mare surpriză.
- Şi eu am una. - Pun rămăşag c-a mea e mai mare.
Mă-ndoiesc profund.
Am găsit păstârnac. Voi face supă de alune la cină, preferata ta.
Surpriză !
Mamă, trebuie să-ţi spun ceva.
Rapunzel, ştii bine că mi se rupe sufletul când te las singurică, dup-o ciondăneală.
Mai ales când eu n-am nicio brumă de vină.
M-am gândit serios la ce mi-ai spus mai devreme.
Sper că nu-ţi stă gândul tot la steluţe.
Luminiţe plutitoare. Şi da...
- Urma s-aduc vorba despre ele. - Pentru că am crezut că am lămurit-o.
Nu, mamă, nu vreau să spun decât că...
tu doar crezi că nu-s suficient de capabilă să mă descurc de una singură afară.
Draguţa mea, ştiu cu siguranţă că nu eşti capabilă să te descurci afară.
- Dar dacă doar ai... - Rapunzel, am încheiat discuţia asta.
- Dar ai încredere, ştiu ce pot ! - Rapunzel.
- Haide... - Termină odată cu luminiţele alea !
Nu vei părăsi acest turn ! În veci !
Minunat. Acum tot eu sunt aia rea.
Tot ce voiam să spun, mamă, e că...
Acum ştiu, de fapt, ce vreau de ziua mea.
Ce anume ?
Acuarele noi. Făcute din scoicile alea albe de care mi-ai mai adus.
Dar asta înseamnă o călătorie foarte lungă, Rapunzel.
E-o călătorie ce-mi ia trei zile.
M-am gândit c-ar fi o idee mai bună decât... steluţelele.
Eşti sigură că te vei descurca singurică, draga mea ?
Ştiu că, atâta timp cât sunt aici, sunt în afara oricărei primejdii.
Mă voi întoarce după trei zile.
Te iubesc foarte mult, draga mea.
Eu te iubesc şi mai mult.
Eu te iubesc cel mai tare.
Aşa.
Ce... ? Ce s-a... ?
Ăsta e... păr ?
Dacă te zbaţi... Dacă te zbaţi, e inutil.
Ştiu de ce eşti aici.
Şi nu mi-e teamă de tine.
Poftim ?
Cine eşti ? Şi cum de m-ai găsit ?
Nu ştiu cine eşti.
Şi nici cum de te-am găsit.
Dar îngăduie-mi să spun...
Bună !
Mă bucur să te cunosc.
Al meu nume este Flynn Ryder.
Ţie cum ţi-a mers azi ?
Cine altcineva are cunoştinţă de locaţia mea, Flynn Ryder ?
- Bine, blondo. - Rapunzel.
Să-ţi fie de bine. Uite care-i şmenul...
Eram într-o situaţie nu chiar roză, mă fâţâiam oarecum prin pădure...
Am ajuns pe lângă turnul tău şi...
Nu, nu ! Unde mi-e geanta ?
Am ascuns-o. Undeva unde n-o vei găsi in veci.
E-n oala aia, nu-i aşa ?
Încetezi cu asta ?
Acum e ascunsă undeva unde n-o vei găsi în veci.
Deci ce vrei să faci cu părul meu ?
- Să-l tai ? - Ce ?!
- Ca să-l vinzi ? - Nu !
Singurul lucru pe care-l vreau de la părul tău
e să scap de el, la propriu.
Stai, deci tu nu vrei părul meu ?
Pentru ce Dumnezeu aş vrea părul tău ?
Eram urmărit, am văzut un turn, m-am căţărat pe el şi asta-i totul.
Chiar... spui adevărul ?
Da !
Ştiu, dar am nevoie de cineva care să mă scoată de aici.
Da, şi eu cred că spune adevărul.
Nu-i vorba de încredere, dar ce altă soluţie am ?
Bine, Flynn Ryder, sunt gata să-ţi ofer o învoială.
- O învoială ? - Ia uită-te puţin aici.
Ştii cumva ce sunt astea ?
Te referi la felinarele făcute pentru Prinţesă ?
Felinare...
Ştiam eu că nu-s steluţe.
Mâine seară vor aprinde tot cerul
cu aceste felinare. Tu vei fi călăuza mea...
ducându-mă la aceste felinare şi înapoi acasă în siguranţă.
Atunci şi doar atunci, îţi voi înapoia geanta.
Aşa putem încheia învoiala mea.
Mda, asta n-o pot face.
Din păcate, eu şi împăraţia nu suntem în relaţii cordiale
în clipa de faţă, deci nu te voi călăuzi nicăieri.
Ceva anume te-a adus aici, Flynn Ryder.
- Îi poţi spune soartă, ursită, destin. - ... un cal.
Drept pentru care am hotărât să-mi pun încrederea în tine.
O decizie înfiorătoare, zău de nu-i aşa.
Dar crede-mă când îţi spun asta...
Poţi distruge turnul ăsta cărămidă cu cărămidă...
nu-ţi vei regăsi în veci preţioasa ta geantă.
Dă-mi voie să văd dac-am înţeles bine.
Eu te duc să vezi felinarele...
Te-aduc din nou acasă...
iar tu-mi înapoiezi geanta ?
Îţi jur.
Iar eu, când jur ceva, niciodată nu-mi încalc acel jurământ.
Niciodată !
Bine, chiar nu doream să fac asta,
dar chiar nu-mi dai de ales.
Priveşte partea mea învăpăiată.
Se pare că am o zi fatidică.
N-ar trebui să se-ntâmple aşa ceva.
Bine, te voi duce să vezi felinarele.
Serios ?
Mi-ai distrus toată văpaia.
Vii, blondo ?
Uite lumea-atât de-aproape şi sunt la jumătatea drumului.
Uită-te la ea, e-atât de mare, oare pot îndrăzni ?
Uită-te la mine, trebuie doar să-ndrăznesc.
Ar trebui s-o fac ? Nu !
Uite că pot.
Mirosul ierbii, al prafului. Sunt chiar cum le visam.
Doar să simt adierea unui vânt de vară,
Să simt cum parcă mă cheamă.
Pentru că, pentru prima oară, sunt cu adevărat liberă.
Aş putea s-alerg, să mă-ntrec, să dansez...
s-o iau la goană, să ţopăi.
Cu pletele-n vânt, cu inima zburdând, să mă bălăcesc, să mă-nvârt.
Şi-ntr-un sfârşit să-ncep să simt
că acum îmi începe şi mie viaţa.
Nu pot să cred c-am făcut aşa ceva !
Mama se va-nfuria foarte tare.
Dar e în regulă, n-are cum să moară de inimă rea, dacă n-are de unde să ştie, nu ?
Doamne, asta o s-o omoare de-a dreptul !
E atât de tare !
Sunt o fiică dezastruoasă. Mă întorc.
Nu mă mai întorc niciodată !
Sunt de-a dreptul vrednică de dispreţ.
Cea mai bună zi din viaţa mea !
Nu mi-a fost greu să observ
că parcă ai duce o luptă cu tine însăţi.
- Poftim ? - N-am auzit decât câteva cuvinte, clar...
Dar ceva de genul de mamă prea grijulie, ieşit în lume interzis...
Adică astea-s probleme importante.
Dar permite-mi să-ţi uşurez conştiinţa.
Asta-i o parte a maturizării.
Puţină răzvrătire, puţină aventură...
Asta-i bine, e chiar sănătos.
Chiar crezi asta ?
Sunt sigur. Exagerezi stresându-te atâta, crede-mă.
A meritat mama ta să-i faci aşa ceva ? Nu.
Asta-i va frânge inima şi-i va zdrobi sufletul ?
Bineînţeles. Dar tu trebuie s-o faci.
Îi va frânge inima ?
- S-ar putea. - Şi-i va zdrobi sufletul ?
Ca pe-un bob de strugure.
I-aş putea frânge inima, ai dreptate.
Am dreptate, nu-i aşa ? Sunt de-a dreptul îndurerat.
Bine, nu-mi vine să cred c-am ajuns să spun asta, dar...
Te eliberez de partea ta de învoială.
- Poftim ? - Da, chiar aşa.
Dar nu e nevoie să-mi mulţumeşti. Hai doar să ne întoarcem
şi să te duc acasă pe tine, pe tigaia ta şi pe broscuţa ta.
Eu îmi primesc înapoi geanta,
tu-ţi primeşti înapoi legatura mamă-fiică
ce-i bazată pe încredere reciprocă şi poftim...
O luăm pe cărări separate, ca nişte amici ocazionali.
- Nu, eu o să văd felinarele alea ! - Haide !
Ce trebuie să fac să-mi primesc geanta înapoi ?
O să folosesc asta.
Ce sunt ? Tâlhari, hoţi ? După mine-au venit ?
Stai cât mai liniştită. Probabil poate mirosi frica.
Îmi pare rău.
Am devenit puţin prea... nervoasă.
Probabil ar fi indicat să evităm tâlharii şi hoţii.
Da, cred c-aşa ar fi cel mai bine.
Ţi-e cumva foame ? Ştiu un loc fabulos unde putem prânzi.
- Unde ? - Nu-ţi face griji.
Vei şti când vei simţi aromele.
Un cal al Palatului.
Unde-ţi e călăreţul ?
Rapunzel.
Rapunzel !
Rapunzel, lasă-ţi jos părul !
Rapunzel ?
Nu !
Rapunzel !
E pe-aici, pe undeva, sunt sigur.
Uite-l aici.
Răţuşca Ascunsă.
Stai liniştită, e un local foarte pitoresc, perfect pentru tine.
Doar nu vrem să te sperii şi sa dai bir cu fugiţii, nu-i aşa ?
- Ei bine, îmi plac răţuştele. - Aşa !
Hangiu, pregăteşte cea mai bună masă, rogu-te.
Simţi aroma asta ? Inspiră adânc din toţi rărunchii.
Lasă-ţi aroma să te pătrundă.
Ce anume simţi ? Mie mi se pare că-i parţial miros de bărbaţi,
şi parţial miros de bărbaţi răi de tot.
Nu ştiu de ce, dar una peste alta, îmi miroase a culoarea maro.
Tu cum ai defini mirosul ?
Asta-i o grămadă de păr.
E crescut din ea. Ai cumva sânge pe mustaţă ?
Aurio, ia aruncă o privire aici, cât sânge are pe mustaţă.
Domnul meu, asta-i o grămadă de sânge.
Nu prea arăţi în apele tale, blondo.
Poate-ar trebui să te ducem acasă. Şi să încheiem ziua.
Mai bine-am pleca. La urma urmelor, asta-i o cârciumă de 5 stele.
Iar dacă nu poţi face unui local ca ăsta, atunci mai bine te-ntorci în turnul tău.
Tu eşti aici ?
Ei nu, asta-i răutăcios de-a dreptul.
E el, fără-ndoială.
Gretta, du-te şi caută nişte gărzi.
Recompensa aia o să-mi aducă un cârlig nou-nouţ.
Mi-ar fi şi mie de folos banii ăia.
Dar eu ce-am ? Sunt falit.
- Băieţi, opriţi-vă ! - Putem să ne înţelegem cumva !
Lasă-l în pace !
- Te rog ! - Lăsaţi-mi în pace călăuza !
Nu în nas !
Daţi-i drumul !
Nu ştiu unde sunt şi am nevoie de el să mă ducă să văd felinarele
pentru c-am visat la ele toată viaţa mea.
Găsiţi-vă un strop de milă !
Nimeni din voi n-a visat vreodată la ceva ?
Eu... am avut un vis... cândva.
Sunt ranchiunos, rău şi înspăimântător.
Rânjetul meu poate-nchega laptele.
Iar mâinile-mi violente nu-s nici pe departe curate.
Dar în ciuda feţei mele-nspăimântătoare, a firii mele şi-a cârligului
Am tânjit mereu să fiu un pianist.
Nu mă puteţi vedea pe scenă cântând Mozart,
Atingând clapele pân-ajung să lucească.
Da, mai degrabă vreau să se spună că-s mortal
pentru spectacolul meu mortal de muzică. Mulţumesc.
Pentru că-n adâncul sufletului meu eu visez la ceva.
Visează la ceva, visează la ceva.
Deci nu-s atât de crud şi rău precum par.
Cu toate că-mi vine să rup oase,
Mă puteţi pune-alături de visători.
Ca şi restul lumii, şi eu visez la ceva.
Sunt plin de cicatrici, cucuie si vânătăi.
Plus c-am aici ceva ce mi se scurge.
Şi nici să n-aducem vorba de aspectul meu.
Dar în ciuda degetului meu suplimentar
a guşei şi a nasului...
Chiar îmi doresc o relaţie de iubire.
Nu mă puteţi vedea alături de-o domniţă,
Vâslind într-o bărcuţă, în jos pe râu.
Cu toate că-s un dăunător dezgustător,
sunt un amant, nu un soldat.
Pentru că-n adâncul sufletului meu visez la ceva.
Am un vis, am un vis...
Şi ştiu că-ntr-o bună zi se va adeveri.
Cu toate că faţa mea face oamenii să ţipe,
în spatele ei e un copil ce visează.
Ca şi restul lumii, şi eu visez la ceva.
Tor ar vrea să se retragă şi să fie florar.
Gunther face decoraţiuni interioare.
Ulf e cu mime, prăjiturile lui Atilla sunt sublime.
Bruiser croşetează, Killer coase.
Fang se ocupă cu teatru de păpuşi.
Iar Vladimir colecţionează unicorni de ceramică.
Dar tu ?
- Scuzele mele... eu ? - Care-i visul tău ?
Nu, nu. Scuze, băieţi. Eu nu cânt.
Am şi eu vise ca şi voi, fără glumă.
Doar că mult mai puţin romantice.
Iar de obicei au loc în locuri calde şi-nsorite.
Pe-o insulă ce-mi aparţine, bronzat, relaxat şi singur.
Înconjurat de grămezi uriaşe de bani.
- Am şi eu un vis... - Are şi ea un vis...
Nu vreau decât să văd felinarele plutitoare strălucind.
Şi cu fiecare oră care trece,
Sunt din ce în ce mai bucuroasă c-am plecat din turnul meu.
Ca şi voi, prietenii mei dragi, am şi eu un vis.
Ea are un vis, el are un vis, ei trebuie să viseze la ceva, la fel şi noi.
Deci nu suntem chiar atât de diferiţi. Suntem o echipă mare.
Numeşte-ne brute sau sadici şi grotesc de optimişti,
'Pentru că-n adâncul sufletului nostru, trebuie să visăm la ceva.
Am un vis, am un vis...
Da, toată lumea trebuie să...
... viseze.
Am găsit gărzile.
Unde-i Ryder, unde e ?
Ştiu că-i pe-aici, pe undeva.
Găsiţi-l, întoarceţi locul ăsta cu fundul în sus, dacă e nevoie !
Pleacă, trăieşte-ţi visul.
- O voi face. - Visul tău e de rahat, vorbeam cu ea.
Mulţumesc pentru tot.
Cred că ăsta-i omul pe care-l căutaţi.
M-ai prins.
Domnule, nu-i nici urmă de Ryder.
Maximus.
Ce face ?
O trecătoare. Haideţi !
Corman, ai grijă să nu scape.
Vezi-ţi de joacă.
Noi mergem să luăm coroana.
Am un vis, am niscaiva vise.
Să mă ridice cineva.
Căci tocmai am găsit o frumuseţe... mare.
Încetează, frumosule.
Unde duce acel tunel ?
Cuţit !
Trebuie să recunosc
că nu te credeam în stare de aşa ceva. Ai fost uimitoare.
Ştiu !
Ştiu...
Deci, Flynn... De unde eşti ?
Îmi pare rău, blonduţo, nu spun asemenea poveşti.
În schimb, devin foarte interesat de povestea ta.
Ştiu că n-ar trebui să aduc vorba de păr.
- Nu. - Sau de Mama.
Ca să fiu sincer, îmi e şi teamă să întreb de broască.
- Cameleon. - Ceva nou.
Uite întrebarea mea, dacă vrei atât de mult să vezi felinarele,
cum de nu te-ai dus până acum ?
Păi, ei bine...
Flynn...
Flynn !
Cine-s ăia ?
Unii care nu mă plac.
- Cine-s ăştia ? - Nici ei nu mă plac.
- Cine-i ăla ? - Hai să presupunem, deocamdată,
că toată lumea de aici nu mă place.
Ţine.
De când aştept asta...
Mamă, trebuie să-mi iau şi eu una.
Să ştii că n-am făcut niciodată ceva mai ciudat de atât.
Ce zici de două din trei ?
Flynn !
Flynn, atenţie !
Păcat că nu vă vedeţi figurile. Aveţi nişte feţe...
... ridicole.
Hai, blonduţo !
Sari !
N-are rost, nu văd nimic.
N-are rost. E beznă în adâncuri.
E numai vina mea.
Avea dreptate, nu trebuia să fac asta.
Îmi pare...
Îmi pare nespus de rău, Flynn.
Eugene.
Cum ?
Numele meu adevărat este Eugene Fitzherbert.
Măcar cineva să ştie.
Eu am un păr magic care străluceşte când cânt.
Ce ?
Eu am un păr magic care străluceşte când cânt.
Floare de licăr şi văpaie, fie-ţi puterea vâlvătaie
Am scăpat !
Părul ei străluceşte.
- Trăim. Trăiesc ! - Nu mă aşteptam la asta.
- Eugene... - De ce-i străluceşte părul ?
- Eugene ! - Ce-i ?
Nu străluceşte doar.
De ce zâmbeşte la mine ?
O să-l omor. O să-l omor pe Ryder ăsta.
Îi vom tăia calea în aproapiere de împărăţie
şi vom recupera coroana.
Băieţi !
Poate că ar fi bine să nu vă mai învârtiţi ca nişte câini în jurul cozilor,
şi să cugetaţi mai bine.
Nu e nevoie de aşa ceva.
Dacă asta-i tot ce vă doriţi, mergeţi în legea voastră.
Voiam să vă ofer ceva mai valoros decât o mie de coroane,
care v-ar fi îmbogăţit peste măsură.
Şi încă nu asta ar fi fost chestia cea mai tare.
Ei bine, asta e.
Bucuraţi-vă de coroana voastră.
Care este chestia cea mai tare ?
Vă puteţi răzbuna pe Flynn Ryder.
Care este secretul înfăşurării părului tău în jurul mâinii mele rănite ?
Scuze.
Nu te speria.
Floare de licăr şi văpaie
Fie-ţi puterea vâlvătaie.
Fă timpul să se-ntoarcă un dram,
Să capăt iar ce cândva aveam.
Ajută-mi rănile s-alin
şi să schimb al meu destin.
Să fiu din nou ce odat-eram.
Să capăt iar ce cândva aveam.
Ce cândva aveam.
Te rog, nu te speria.
Nu mă sperii, tu te sperii ?
Nu, mă interesează doar magia părului tău.
De când e aşa, mai exact ?
Dintotdeauna, cred.
Mama spune că pe când eram mică lumea voia să mi-l taie.
Voiau să-l păstreze doar pentru ei.
Dar, odată tăiat,
devine castaniu şi-şi pierde calităţile.
Un asemenea dar trebuie protejat.
De aceea mama nu m-a lăsat niciodată...
De aceea nu am... nu am părăsit...
Nu ai părăsit niciodată turnul acela.
Şi ai de gând să te întorci ?
Nu... da.
E complicat.
Deci, Eugene Fitzherbert, da ?
Da, ei bine... te voi scuti de povestea dureroasă
a sărmanului orfan Eugene Fitzherbert, pentru că e puţin cam...
... e puţin cam tristă.
A existat o carte.
O carte pe care le-o citeam în fiecare seară copiilor mai mici.
Povestirile lui Flynnigan Ryder.
Spadasin destoinic, cel mai bogat om în viaţă.
Destul de cuceritor, de asemenea. Nu că s-ar fi lăudat vreodată, desigur.
Şi el era hoţ ?
Ei bine, nu.
De fapt, avea destui bani încât să-şi permită orice.
Putea merge oriunde dorea.
Şi... pentru un puşti fără niciun rost...
Nu ştiu ce să zic...
Mi s-a părut a fi o variantă mai bună.
Nu povesti nimănui ce ţi-am spus, bine ?
Mi-ar putea distruge reputaţia.
Şi nu dorim asta.
Păi o reputaţie falsă e tot ce are un bărbat.
Ar trebui...
Ar trebui să mai aduc nişte lemne pentru foc.
Să ştii că-mi place Eugene Fitzherbert mai mult decât Flynn Ryder.
Ai fi prima.
Dar... îţi mulţumesc.
Credeam că nu mai pleacă.
Mamă ?
Bună, dragă.
Dar eu... eu... nu...
- Cum m-ai găsit ? - A fost destul de uşor.
Am urmat sunetul trădării absolute.
- Mamă... - Mergem acasă, Rapunzel.
- Acum. - Nu înţelegi.
Am avut parte de o călătorie incredibilă,
am văzut şi învăţat atât de multe.
Chiar am şi cunoscut pe cineva.
Da, pe hoţul căutat. Sunt atât de mândră.
- Haide, Rapunzel. - Mamă, stai.
Cred...
Cred că mă place.
Te place ? Te rog, Rapunzel, vorbeşti nebunii.
- Dar mamă, eu... - De-asta nu trebuia să fi plecat.
Dragă, această poveste de dragoste pe care ai plăsmuit-o,
dovedeşte că eşti prea naivă pentru această lume.
De ce te-ar place pe tine ? Hai, fii serioasă.
Uită-te la tine, crezi că-i impresionat.
Nu fi bleguţă, hai cu mămicuţa.
Mama...
- Nu ! - Nu ?
Pricep acum.
Rapunzel ştie ce-i bine.
Rapunzel este matură.
O domnişoară deşteaptă.
Rapunzel ştie ce-i bine.
Bine, dacă eşti aşa sigură.
Haide, dă-i asta !
Cum de ai... ?
Pentru asta e aici.
Nu te lăsa amăgită.
- Dă-i-o şi vei vedea. - I-o voi da.
Crede-mă dragă, te va părăsi degrabă.
Nu-ţi voi spune că ţi-am zis eu... nu.
Rapunzel ştie ce-i bine.
Dacă el e aşa destoinic.
- Hai şi vezi de-i vrednic. - Mamă, stai.
Dacă-i un netrebnic, să nu vii plângând la mine:
Mama ştie ce-i bine.
Pot să te întreb ceva ?
Există vreo şansă ca mâna mea să capete puteri supraomeneşti ?
Pentru că, sincer să fiu, ar fi uimitor.
Eşti bine ?
Scuze, da.
Căzusem pe gânduri doar.
Adică uite care-i treaba,
frumuseţe supraomenească am avut mereu.
M-am născut aşa, dar putere supraomenească ?
Îţi imaginezi câte posibilităţi... ?
Răbdare, copii. Cine râde la urmă, râde mai bine.
Poftim ?
Sper că eşti aici pentru a-ţi cere iertare.
Nu, nu, dă-mi drumul ! Nu, nu !
Dă-i drumul !
Uşurel, băiete, uşurel. Linişteşte-te.
Uşurel, băiete.
Uşurel.
Aşa.
Acum şezi.
Şezi !
- Cum ?! - Lasă jos cizma.
Las-o jos !
Eşti un băiat atât de bun.
Da, eşti.
Ai obosit să fugăreşti oameni răi peste tot ?
- Pardon ?! - Nu te apreciază nimeni, nu-i aşa ?
- Nu-i aşa ? - Haide, e un cal rău !
E doar un drăgălaş mare.
Nu-i aşa ?
Maximus.
Cred că-ţi baţi joc de mine.
Uite, ziua asta este cam cea mai importantă din viaţa mea.
Si chestia e că aş cam avea nevoie să nu faci să fie arestat.
Doar pentru o zi şi apoi
vă puteţi fugări cât doriţi.
Bine ?
De asemenea, e şi ziua mea. Aşa, ca să ştii.
Scuze!
Mulţumesc!
E pentru prinţesa cea pierdută.
Max !
Le-am cumpărat, ce-ai ?
Pe majoritatea.
Unde mergem ?
Păi, cea mai bună zi din viaţa ta...
M-am gândit ca ar trebui să poţi vedea mai bine.
Eşti bine ?
Mi-e teamă.
De ce ?
Am privit pe fereastră timp de 18 ani.
Visam la cum ar fi să văd când luminiţele se ridică la ceruri.
Dacă nu va fi cum mă aşteptam ?
Va fi.
Şi dacă va fi ?
Ce să fac atunci?
Păi asta e partea bună, cred...
Vei fi liberă să-ţi alegi un alt vis.
Atâtea zile petrecute privind în afară.
Atâţia ani, spre afară a privit dinăuntru.
Atâta vreme a trecut fără ca eu să fi ştiut.
Cât de oarbă am fost. Acum sunt aici.
Şi clipesc la stele. Acum sunt aici
Şi capăt vedere Aici sunt doar,
E atât de clar, Sunt unde-mi e menit.
Şi, în sfârşit, am deschis ochii şi parcă ceaţa s-a ridicat.
Şi, în sfârşit, am deschis ochii şi cerul parcă s-a înseninat.
Simt căldură, lumină-mi văd ochii şi parcă lumea cumva s-a schimbat.
Din senin, totul pare altfel
Acum că te văd.
Am şi eu ceva pentru tine.
Ţi-aş fi dat-o mai devreme, dar mi-a fost teamă.
Dar nu îmi mai este.
Înţelegi ?
Încep să înţeleg.
Multe zile-am alergat dup-o nălucă.
Şi mulţi ani, am trăit în pâclă.
Atâta timp am privit în fugă
Făr' să văd cu adevărat. Acum e aici.
Uite-o, străluceşte. Acum e aici
Şi deodată ştiu că de-i aici
Îmi este clar, Sunt unde-mi e menit.
Şi, în sfârşit, am deschis ochii
şi parcă ceaţa s-a ridicat.
Şi, în sfârşit, am deschis ochii
şi cerul parcă s-a înseninat.
Simt căldură, lumină-mi văd ochii şi parcă lumea cumva s-a schimbat
Din senin, totul pare altfel
Acum că te văd.
E totul în regulă ?
Da, desigur.
Doar că...
Scuze, totul e în regulă.
Am ceva de făcut.
Bine.
Revin imediat.
E în regulă, Pascal.
Iată-vă.
V-am tot căutat, băieţi, de când ne-au despărţit.
Favoriţii arată bine, nu ?
Cred că sunteţi încântaţi.
Oricum, voiam să spun doar, că nu trebuia să fug. Poftim coroana.
Îmi va fi dor de voi, dar e mai bine aşa.
Iar ne ascunzi ceva, Ryder ?
- Poftim ? - Am auzit că ai găsit ceva.
Ceva mult mai preţios decât o coroană.
O preferăm pe ea.
Începusem să cred ca ai fugit cu coroana şi m-ai părăsit.
Aşa a făcut.
Poftim ? Nu.
N-ar face asta.
Vezi cu ochii tăi.
Eugene ?
Eugene !
Un schimb echitabil.
O coroană în schimbul fetei cu părul magic.
Cât crezi că va plăti cineva pentru a rămâne tânăr şi sănătos pe vecie ?
Vă rog, nu.
Nu !
Rapunzel !
Mamă ?
Scumpa mea.
Mămico.
Eşti bine ? Ai păţit ceva ?
- Cum ai... ? - Am fost atât de îngrijorată, dragă.
Aşa că te-am urmărit. Şi am văzut când te-au atacat.
Să mergem înainte să-şi revină.
Ai avut dreptate, mămico.
Ai avut perfectă dreptate.
Ştiu, scumpo.
Ştiu.
Uite !
Coroana !
Rapunzel.
Rapunzel !
Staţi, oameni buni, staţi.
Rapunzel !
Hai să terminam şi cu asta, Ryder.
Unde mergem ?
Poftim, ca şi când nu s-ar fi întâmplat nimic.
Hai, pregăteşte-te de cină.
Fac supă de alune.
Chiar am încercat, Rapunzel.
Am încercat să te previn în ceea ce priveşte lumea de afară.
E tenebră, egoistă
şi crudă.
Distruge până şi cea mai micuţă rază de fericire.
Cum aţi aflat de ea ? Spuneţi-mi, acum !
Nu e vina noastră. Bătrânica a fost de vină.
Bătrânica ?
Nu, staţi !
Nu înţelegeţi, ea e în pericol !
Staţi !
Rapunzel ?
Rapunzel, ce se întâmplă acolo, sus ?
Eşti bine ?
Eu sunt prinţesa cea pierdută.
Vorbeşte mai tare, rogu-te, Rapunzel. Doar ştii că urăsc bălmăjeala.
Eu sunt prinţesa cea pierdută.
Nu-i aşa ?
Am bălmăjit, mamă ?
Ar trebui oare să-ţi spun "mamă" ?
Rapunzel, tu te auzi ?
De ce îmi pui o întrebare atât de ridicolă ?
Tu ai fost ! Tu ai fost mereu !
Tot ce am făcut a fost pentru a te apăra.
- Rapunzel! - Mi-am petrecut toată viaţa
ascunzându-mă de cei care ar vrea să îmi folosească puterile.
- Rapunzel ! - Când ar fi trebuit să mă ascund...
... de tine !
Şi unde te vei duce ?
El nu te va aştepta.
Ce i-ai făcut ?
Acel criminal va fi spânzurat din cauza fărădelegilor sale.
- Nu. - Hai, hai. Totul e în regulă.
Ascultă-mă.
Toate sunt aşa cum ar trebui să fie.
Nu !
Te-ai înşelat în privinţa lumii
şi in privinţa mea !
Şi nu te voi mai lăsa niciodată să te foloseşti de părul meu !
Vrei ca eu să fiu cea rea ?
Fie.
Acum sunt rea.
Ce-i asta ?
Deschide!
Care-i parola ?
- Poftim ?! - Nu-i asta.
Deschide uşa asta !
Nici pe departe.
Ai trei secunde !
Unu...
Doi...
Trei...
Tigăi ! Cine-ar fi bănuit ?
- Capul la cutie. - Capul la cutie.
- Braţele pe lângă corp. - Braţele pe lângă corp.
- Genunchii îndepărtaţi. - Genunchii îndepărtaţi.
Genunchii îndepărtaţi ?
De ce trebuie să-mi ţin genun...
Max.
Tu i-ai adus ?
Mulţumesc.
Serios, îţi mulţumesc din suflet.
Cred că noi, pur şi simplu, nu ne-am înţeles până acum.
Şi ar fi trebuit să... Ai dreptate, ar trebui să mergem.
Max !
Haide, Max, arată-mi cât de rapid eşti.
Rapunzel ?!
Rapunzel, lasă-ţi părul jos !
Rapunzel, credeam că nu te voi mai vedea vreodată.
Uite ce-ai făcut, Rapunzel.
Nu te teme, dragă.
Secretul nostru va pieri odată cu el.
Cât despre noi...
Noi vom merge undeva unde nimeni nu te va mai găsi vreodată.
Rapunzel, haide ! Potoleşte-te odată !
Încetează să mi te opui !
Nu ! Nu voi înceta niciodată !
Mă voi opune tot restul vieţii !
Nu voi înceta niciodată să încerc să fug de lângă tine.
Dar, dacă mă laşi să îl salvez...
Voi merge de bună voie.
Nu ! Nu face asta, Rapunzel !
Nu voi încerca niciodată să fug.
Lasă-mă să-l vindec. Şi vom fi împreună...
... pe vecie, aşa cum îţi doreşti.
Totul va reveni cum a fost odată.
Îţi jur.
Va fi cum vrei tu.
Lasă-mă să-l vindec, doar.
În caz că ţi se năzare să ne urmăreşti.
Eugene !
Îmi pare atât de rău.
- Totul va fi bine cât ai clipi. - Nu, Rapunzel !
- Îţi jur, ai încredere în mine. - Nu...
- Hai, respiră. - Nu te pot lăsa să faci asta.
Dar nu te pot lăsa să mori.
Dar dacă faci asta...
- Atunci tu.. vei fi cea care va muri. - Haide...
Totul va fi bine.
Rapunzel, stai...
Eugene, ce... ?
Nu !
Nu... Nu !
Ce-ai făcut ?!
Nu, nu, nu !
Nu, nu, nu, Eugene.
Uită-te la mine, sunt aici.
Nu mă părăsi, Eugene.
Floare de licăr şi văpaie Fie-ţi puterea vâlvătaie.
Fă timpul să se-ntoarcă un dram, Să capăt iar ce cândva aveam.
- Rapunzel... - Ce este ?
Tu erai noul meu vis.
Iar tu erai al meu.
Ajută-mi rănile s-alin
Şi să schimb al meu destin.
Să fiu din nou ce odat-eram
Să capăt iar ce cândva aveam.
Ce cândva aveam.
Rapunzel ?
Eugene.
Ţi-am spus vreodată că-s nebun dupa brunete ?
Eugene !
Ei bine, vă închipuiţi ce a urmat.
Toată împărăţia s-a bucurat,
deoarece prinţesa lor a fost regăsită.
Petrecerea a durat o întreagă săptămână.
Şi, ca să fiu sincer, nu-mi amintesc mare lucru.
Visele tuturor au devenit realitate.
Tipul acela a devenit cel mai faimos pianist din lume, dacă vă vine să credeţi.
Iar acesta, până la urmă, şi-a găsit jumătatea.
Cât despre el, ei bine, presupun că e fericit...
nu mi-a spus niciodată contrariul.
Mulţumită lui Maximus, fărădelegile au dispărut din împărăţie cam peste noapte.
Cam la fel şi aproape toate merele.
Pascal a rămas neschimbat.
În sfârşit, Rapunzel era acasă,
şi avea, în cele din urmă, o familie adevărată.
Era o prinţesă pe care se merita s-o aştepţi.
Îndrăgită de toţi, a condus împărăţia
cu tactul si priceperea moştenite de la părinţii săi.
Cât despre mine, ei bine,
am reînceput să port numele Eugene,
am încetat cu furtul, de fapt, mi-am schimbat total viaţa.
Dar ştiu ce vă frământă pe toţi.
Dacă m-am căsătorit cu Rapunzel.
Păi am plăcerea să vă povestesc
că, după ani şi ani şi ani de cerut
şi cerut şi cerut...
Într-un târziu am spus da.
Eugene... !
Bine, bine, eu am cerut-o pe ea.
Şi trăim fericiţi până la adânci bătrâneţi ?
Da.
Traducerea şi adaptarea: VocaTeam b.v. & CucuBau @ Titrări.ro