www.titlovi.com
Njegovi mama i tata su se upoznali na uobičajen način
Pesma je postala ljubav,
a ljubav je postala jaje.
Memfis?
- Jesi li ga uhvatio, šećeru? - Da. Oh, da.
Siguran i topao.
Drži ga sad čvrsto.
Mislim da sam osetio pokret unutra.
I na uobičajen način,
mama je otišla zbog sezone ribolova,
dok je tata ostao kod kuće da odleži na jajima.
Bićeš u redu, tatice?
O, naravno, dušo. Mi ćemo te čekati, baš ovde u Usamljenoj ulici.
Baj-baj, sada.
Doviđenja, Norma Džin. Nemoj ni o čemu da brineš.
Kada svi ostali odu...
... mi ostajemo!
Kada sunce nestane...
... mi ostajemo!
Čujte mudrost braćo! Zbijte se!
Ugrej jaje!
Zbijte se!
- Delite hladnoću! - Delite hladnoću.
Svako se mora okrenuti nasuprot ledenom udaru vetra
ako hoćemo da preživimo beskrajnu noć.
Podignite glasove, braćo!
I molite se Velikom Gvenu
koji je stavio glasove u naša srca i ribu u naše stomake!
Ne, ne, ne, ne.
Postoji mudrost, braćo i sestre,
koja je ispred svih ostalih.
- Nikada, ikada... - U redu je.
- ... bez obzira na sve... - Nikakva šteta nije učinjena. Vidiš?
... nemojte da ispustite vaše jaje.
Ne, u redu smo. U redu smo.
Od puno hiljada koji su pevali te duge zimske noći,
Memfis je zaplakao najsnažnije,
da okrene Zemlju i vrati Sunce.
- Dečak je! - Hej, devojčica!
- Kakva breskvica! - Kakva modrica!
- Dođi sine. - Dođi kod tate.
Sine, učinio si tatu tako ponosnim.
To je genetika, znaš.
Memfise?
Je li sve u redu?
Ne znam. Ne mogu da čujem ništa.
- Je li prazno? - Dušo.
- Mogu li da ga dobijem? - Glorija!
U redu je, Moris.
To se dešava ponekad, Memfise.
Da.
Čekajte, da li čujete to?
- Da. - Hej, čujem te, druže.
O, tvoj tata je ovde. U redu je.
Oh, on je u redu, Moris! Eto ga!
To je njegovo malo stopalo tamo.
Evo ga i drugo!
Ovo je drugačije.
Hej, vrati se ovamo, g. Mambl.
Glorija...
Ona može da ga zove bez obzira na šta liči.
Ua, mali Mambl.
- Mambl? Mambl? - Jesi li dobro?
Ledeno je, ledeno.
Naviknuti ćeš se.
Hajde, sine. Dođi kod tatice.
- Šta misliš o tome? - Malo mu klecaju kolena.
- Je li dobro? - Ne znam.
Šta to radiš, momče?
Srećan sam, tata.
Šta radiš to sa stopalima?
I ona su sretna, takođe.
- Ja ne bih to radio pred svima, sine. - Zašto da ne?
- Pa, to jednostavno nije pingvinski, ok? - Ok.
Da. Hej, dođi ovamo. Penji se. Ugrej se.
Pazi na kljun! Pazi na kljun - kljun!
Kljun.
U redu, dobar dečko.
Tako je kasno. Šta ih zadržava?
Molite se, braćo, veliki Gven nas ne testira kad je loša sezona.
Zašto ne, Noa? Zar nismo svi ispunjavali dužnost?
Pa, kada vidiš mamu...
- Stojim savršeno mirno. - Tako je.
Pa, kako ću znati koja je moja mama?
Oh, znaćeš.
Ona se gega kad hoda i kikoće kad priča.
A kada peva, krpi ti slomljeno srce.
Hej, čekaj. Vidim ih. Vidim ih!
U pravu si! U pravu si!
Žene su stigle!
Čekaj, ne. Čekaj, ne, Mambl, vrati se. Ne, Mambl! Vrati se... Mambl!
Mambl! Mambl!
Mambl!
Mišel? Mišel?
- Rozen? - Mišel?
Alfi?
- Moris! - Mišel! Mišel!
Mama!
Oh, tako je draga.
Izvinte. Pardon, pardon. Mambl? Mambl?
Oh, Mambl.
- Mama? - Mambl!
Mambl!
Mama? Mama?
- Mambl, momče, gde si?! - Mama!
Memfise?
Oh, mama. Oh, mama.
- Oh, moj. - Tatice.
Pa... pa, gde je beba?
Pa, dušo, naći ću ga.
- Izgubio si bebu? Memfise! - U redu je.
- Mama? Mama? - Stani!
- Dođi mamici. - Ne, Mambl.
Mama, mama.
Hej, šta nije u redu sa njegovim stopalima?
Oh, to je samo nešto će proći. Prerašće on to.
Mama!
O, Memfise, on je predivan.
- Zar nije? - Pogledaj se.
Imam nešto za tebe.
Otvori.
Volim kako to radi.
Dobro jutro, razrede.
Dobro jutro, gospođice Viola.
Dobro.
Pa, danas počinjemo sa najvažnijom lekcijom koju ćete ikad naučiti
u Pingvinskoj Školi.
Da li neko zna šta je to?
Bilo ko? Bilo ko?
Neko? Sejmor?
- Pecanje? - Ne.
Mambl?
Ne jedi žuti sneg?
Ne, nije to.
- To je naša Pesma Srca, gospođice. - Hvala, Glorija. Odlično, da.
Bez naše Pesme Srca mi ne možemo biti pingvini, zar ne?
Ne.
Ali, dušo moja, to nije nešto čemu vas zapravo mogu naučiti.
Da li neko zna zašto?
Ne možete nas naučiti, g-đice,
zato što našu Pesmu Srca moramo naći sami.
Bravo, ti.
To je unutrašnji glas koji vam govori
ko ste zapravo.
Da. Hvala, Glorija. Odlično, ljubavi, hvala.
Pa, hajde sada svi da budemo vrlo mirni.
Opustite se i dozvolite joj da vam dođe.
- Ja imam jednu! - Izaberite mene!
- Izaberite mene! Izaberite mene! - Jedan po jedan. Da, Sejmor.
Ne guraj me, jer sam blizu ivici.
Pokušavam da ne izgubim glavu.
Da, sviđa mi se ta. Stvarno bih mogla da igram uz to, divno.
Ja sam spremna. Ja imam jednu.
Oh, i mislila sam da imaš, Glorija.
Mrak puzi tiho
Do njihovih srca
Kojima treba više nego što dobijaju
Svetlost dana deli loše
Pingvinima
Koji imaju isuviše mnogo položenih opklada
Dosad sam dotle stigla.
- O, da, divno. Stvarno divno. - To je prelepo.
Pa, Mambl, kada si toliko nestrpljiv da podeliš.
Mina ekspoldira i
još jedna eksplodira.
To si tu čuo?
- Da li vam se sviđa? - Bojim se da to nije čak ni melodija.
- Nije? - Ne, dragi. Melodija zvuči ovako...
Oh, ok.
Ko je to?
To je izdanak Memfisa i Norme Džin.
Mali hopa-cupa.
Nije smešno!
Ne. Ne, ni najmanje.
Pingvin bez Pesme Srca, jedva da je uopšte pingvin.
Pokvario mi je uši.
Svih ovih godina, ja nikad, mislim...
I vi imate tako fine glasove. Pa, to je biyarno.
Da li se nešto desilo, znate, tokom ranog razvoja?
Ne, sve je bilo u redu. Normalna inkubacija.
- Dobro. - Zar ne, dušo?
Da, da. Bila je teška zima, pretpostavljam.
Dobro, dobro.
- On je zapravo malo kasnio, ali... - Da, razumem to.Da.
- Da pomisliš, kako bi mogao da provede život sam. - Tako je, tako je.
Da nikada neće sresti svoju pravu ljubav.
O, molim vas, gospođice Viola, možemo li nešto da uradimo?
Pa, postoji uvek ta g-đa Astragan.
G-đa Astragan?
Ako neko može, g-đa Astragan može.
Ne možeš da pevaš?
Gluposti, dušo.
Svaki mali pingvin ima pesmu.
Kada ja završim,
tvoje pevanje će svakom iscediti bubuljicu.
Sada, da počnemo. Prvo, moramo da nađemo osećaj.
Osećaj radosti, osećaj tuge.
Osećaj usamljenosti.
Da li osećaš?
Dobro. Sada ga pusti napolje.
Budi spontan!
To, šta je to?
Spontan sam.
Dragi, hoćeš da sretneš lepu devojku?
Hoćeš da napraviš jaje?
Oh, da.
Pa, pevaj! Bez mrdanja! Ne pomeraj mišiće!
Ne pomeraj se!
Dosta!
U redu. Vraćamo se na početak.
Zaboravi telo. Pogledaj u dušu.
Oseti osećaj. Ogroman osećaj.
Toliko ogroman da ga oseća celo telo.
Moraš ga izbaciti ili ćeš eksplodirati.
- Sada, otvori tvoj mali kljun. - Hajde.
Da, da. Podigni glavu, tako je.
Propast! Katastrofa!
Nikada pre nisam omanula.
Nikad! Nikad!
- Pa, meni je to bilo nekako slatko. - Ali to samo nije pingvinski, u redu?
Pa šta ako je malo drugačiji? Uvek sam nekako volela drugačije.
On nije drugačiji. On je pravi pingvin-promašaj.
Hej, znate šta? Mogu da napustim školu.
Mogu da idem da radim. Nas troje.
O, mali. Ti ne ideš nikuda, dok ne stekneš ovde obrazovanje.
Dok ne dobiješ mišiće za pevanje, velike i snažne, jasno?
Pokušaću, tata.
Kladi se da hoćeš. Trijumf počinje pokušajem, a završava se sa...
- "Umf". - Tako je. Moćnim, veilik "umf".
Idem u ribolov.
Oh, Mambl.
Tog prvog teškog leta,
dok su njegovi mama i tata radili prekovremeno,
u velikom pohodu na more,
Mambl je našao mesto, daleko od osuđujućih pogleda,
i gde je fanki mališa mogao biti svoj.
Hej, šta radiš to perjani momče?
Ništa. Šta vi radite?
Ništa. Samo smo svratili po mali ručak.
Na hranu? Ovde?
Nogice ili krilca.
O, ne, ne, čekajte. Ne mene, ja sam pingvin.
Baš tako. Perjani momčići, to si ti, jedu ribu.
Leteće ptice, to sam ja, jedu i perjane momčiće i ribu.
A u poslednje vreme, nema baš puno ribe.
- Pa... - Sada ću da uzmem ukusan zalogaj.
- Ja prvi! - Hej, vi hoćete deo mene?
Hej, hej, hej! Ja pokušavam da mislim o ručku.
Čekajte! Gledajte ovo.
Da, to je uvrnuto, dobro. Slušaj. Bar jednom uradimo ovo civilizovano.
- Sada, u red... - Hej! Šta ti je to na nozi?
- Šta? Ta mala stvarčica? - Oh, ne. Ne počinji mu sa tim.
Zaveži! Mali perjani momčić mi je postavio dobro pitanje.
- Takvo pitanje zaslužuje odgovor. - Evo nas.
Imam dve reči za tebe:
Otmica od stranaca.
- Oh, morao si da pitaš. - Imaš hvala.
Tišina!
Sada, mali druže, nešto postoji tamo napolju.
Bića. Ni nalik nama.
Veća, strašnija i pametnija.
- Pitaj me kako znam. - Kako?
Zato što su me oni zarobili, eto kako.
Neverovatno.
Kako misliš neverovatno? Istina je.
Sedeo sam na kamenu i gledao svoja posla,
kad su odjednom skočili na mene.
Ta bića, nalik na velike ružne pingvine.
Debelih, mlitavih lica sa očima spreda,
bez perja, bez kljunova i ovih... ovih dodataka.
Ispitivali su me. Zavezali su me. Oborili me.
Uzeli su tu šiljatu stvar i zabili je u mene.
I ja sam se onesvestio.
Bože dragi.
Probudio sam se i tu je... ova stvar na meni.
Svaka leteća ptica me pita ''Hej, šta se dešava, žuta nogo?''
To je bilo ponižavajuće.
I šta, onda?
To je bilo ponižavajuće. Šta još hoćeš?
Mogli su da te pojedu.
Da. Da.
Valjda da je moje bedno plakanje za milost privuklo njihovu bolju prirodu.
Mogu li ja apelovati na tvoju bolju prirodu?
Dobar pokušaj, mali, ali ne.
Ne, ne, ne!
Šta radiš tamo dole, perjano momče?
Penji se!
Penji se ovamo, odmah.
Oh, divno. Pustio si ga da pobegne. Zar nisi?
Sve si upropastio sa pričom o vanzemaljcima.
- Hej, ja sam otet. - Otmi ovo.
- Nemoj me terati da zovem ujka Endžija. - Oh, lepo.
Hej, šta radite? Ja sam otet.
- Baš me briga šta si ti, ja sam gladan. - Hoćete da čujete naše specijalitete?
Šta kažete za ribu? Nema ribe. Šta kažete za pingvine? Nema pingvina.
Šta ćemo da jedemo?
Bez obzira na njegovo plesno srce,
mališa je otaljao svoje školske dane u pozadini razreda.
Izgubljen u svojim maštarijama.
Kakvi divni svetovi se nalaze tamo, daleko iza leda?
Da li postoji i jedno mesto,
gde jedan mali pingvin bez Pesme Srca,
može ikada zaista da pripada.
Pre mnogo hiljada generacija,
naši preci su koristili krila.
Diplomci će videti, po prvi put,
koristi njihovog mudrog izbora.
Ovo su gladna i nesigurna vremena.
Ali uz snagu drevnih pingvinskih mudrosti,
mi, moje bratstvo, ćemo istrajati.
- Bla, bla, bla. - Norma Džin.
Ko je on da kaže da moj dečko ne može da diplomira? On nikoga nije povredio.
Odanost našim putevima i vaša zaslužnost za to
je hrabrost pingvinske nacije. Ekscelzior!
Okeanu, evo me dolazim!
Znate šta? Mi možemo napraviti diplomsku ceremoniju sami.
- Stvarno misliš, mama? - Možeš se kladiti.
- Ekscelzior! - Ekscelzior!
Utišajte se.
- Tata. - Memfise.
Memfise.
- Sredi ih, tigre. - Hvala, mama.
- Zapamti, stranci su opasni. - Da, naravno, tata.
Obrati pažnju na leopard foke i kitove ubice.
Ove je Mark, Noa.
Ovaj dečko je uvek bio loše jaje. Kažem ti, nikakvo dobro iz ovoga neće izaći.
Momci!
Čekajte!
Šta misliš?
- Ti prva. - Ne, ti prvi.
Ne. Ne, ne, ne.
Prestanite sa guranjem!
- Šta je to? - Ja mislim da je to paperjasta lopta.
Vidite li krv?
Šta čekate?
Hej, Glorija!
Glorija, obožavam te. Voleo bih da vidim više.
Glorija.
- Mambl? - Glorija.
Izvini. Nisam to mislio...
Padam, prođi ispod!
Glorija? Ceo svoj život sam hteo da kažem da...
- Riba. - Da. Ti si baš riba.
Ne. Riba!
Riba!
Oh, to je rudnik.
- To je jadno. - Nisi uzeo ni jednu?
Izvini.
Glorija. Jesi li uhvatila jednu?
- Ne. Ne ovaj put. - Uzmi je.
- Hvala ti, Mambl, ali tvoja je. - Ali hoću da je uzmeš.
Ne, ti si je uhvatio. Ti je pojedi. - Ja hoću da...
Predator! Vraćaj se ovamo!
- Hajde. - Mambl! Pusti!
Mambl! Pusti!
Dao si da pobegne!
- Da li diše? - Sigurno ne jede.
Mambl? Jesi li dobro?
Mambl?
Uzmi ribu.
- Šta? - Uzmi glupu ribu.
Oh, u redu.
Hvala ti, Mambl.
Nema na čemu.
Za ovu noć diplomiranja, shvatanja i prosvetljenja,
g-đica Glorija.
Šta nije u redu sa tobom?
- Mambl. - Da?
- Bolje je da samo... - Da, znam.
- Ti slušaš. Znaš? - Da.
- Izvini. - U redu je.
- Izvini. - Otpevajte pesmu.
Vi ste odlični. To je bilo odlično.
Hajde. Podignite svoja peraja u vis, odmah.
Mambl!
- Šta ti misliš, ko si ti? - Da, kvariš nam to svima.
- Izvedi leteća skok. - Da skoči u jezero.
U redu, momci. Prestanite.
Totalno sam prestrašen.
Glorija?
Društvo?
Penjite se ovamo, ili ću krenuti za vama.
- Sigurno! - O, da!
- Ti si bomba, brate. - To je 9,8.
- Ja ti dajem 10. - Zašto?
O, ne, ne, ne. Hajde. Uzmi. Uzmi to.
- Poljubi mi smrznutu zadnjicu. - Ljubi, ljubi.
Dođi ovamo, kobasice. Poješću te sa kečapom.
Ali prvo moraš da nas stigneš.
Evo ga stiže. Bolje bi ti bilo da se pomeriš na pola sata.
Idemo odavde.
- Hej, amigo, uradi to ponovo. - Da uradim šta?
- Tu stvar sa... - To klik-klak.
- To. - Da, uradi to.
- Hajde, hajde. - Pa, ja nekako ovako...
- Da, da, da. - Oh, fino.
A onda ovo...
Način da odeš! To je zadivljujuće!
- Oh, mali brkovi. - Vidi ti njega.
Oh, on odlazi. Oh, ne, to je bilo njegovo lice!
Setite se, knedlice, znam gde živite.
Da, to se zove zemlja, masna faco.
Svrati slobodno u svako doba, gumenodupi!
Vidimo se, debeli.
To je bilo kul. ''Vidimo se, debeli!''
Jesi li razmislio na trenutak kad si to smislio?
U redu je, način da odeš, visoki.
Daj mi pero, daj mi pero.
Oh, boli me stomak. Moram da piškim.
Zar ti ne dolaziš, visoki?
Šta je, imaš nešto bolje da radiš?
- Ne. - Pa, onda kreni, čupavi, hajde.
Hej, rastegljivi, voliš li žurke?
Žurke? Pretpostavljam da da.
Pa, ostani sa nama, dušo.
Da, jer mi smo ovde praktično zaduženi za akciju.
Mambo!
Svi su tako... spontani.
Spon-ta-ni!
A ovo su loša vremena!
- Da naš lanac ishrane je poludeo. - Svi su malo snuždeni.
Ali to neće zaustaviti žurku!
- Živela žurka! - Gledaj ovaj rad.
Drago Bože, on jede kamenje.
- Jeste li čuli šta je rekao? - "Jede kamenje."
Ali imao je kamen u ustima.
To nije običan kamen, čoveče. To je kamenje ljubavi.
- Za gradnju gnezda. - Ono sa najviše kamenčića pobeđuje.
Znaš...
Vi niste zainteresovani za devojke?
- Hej, hej, hej. - Jel' se šališ?
Bez nas, cure ne dobijaju bum.
- Pa, zašto skupljate kamenje? - Kamenčići, pokret, čoveče.
Mi imamo ličnost, sa velikim T. Zašto? Zato što smo žestoki.
Gledaj i uči, visoki.
- Hej. Hej, dušo. - Ovde, mama. Pilence.
- Dušo. - Šta ti gledaš?
- Gledaš u mene? - Dođi ovamo, dušo.
- Dođi, mama. - Vidiš nešto što ti se sviđa?
Ne verujem. Ne večeras, dušo.
O, nemoj biti tako uobražena.
Pogledaj u stopala, ha?
- Gde si to naučio? - Od velikog.
- On nije iz grada. - On je sa nama.
- Uradi to ponovo. - Uradi. Pokaži mi ta brza stopala.
- Ne, ne, ne. Žao mi je, devojke. - Neki drugi put, možda.
Vi momci ste mekani u glavi, ok?
Idemo.
- Ostavi ih da još čekaju, znaš? - Uzdrži se do sezone.
- Onda im pokaži šta imaš. - Ili imaš ili nemaš.
- A, mi amigosi? - Mi imamo!
Mislite da i ja mogu da dobijem malo toga?
Čoveče, ti već imaš toliko toga, ti si opasan, dušo.
Stvarno tako misliš?
Šališ se? Sa takvim pokretima
mora da ti sve devojke balave po stopalima.
- Ne bih to rekao. - Oh, slušaj ga. Tako je sladak.
Dozvoli mi da ti kažem nešto.
Osim mene, visoki, ti imaš najviše harizme od svih.
Skloni taj ego, Ramone, povredićeš nekoga.
O, tako si ljubomoran. Samo trenutak. Čujem da ljudi nešto žele.
Mene!
Okreni se, okreni se.
Oh, idemo dole.
Čoveče, ovaj je skroz kul.
Ok, ok.
Mama!
Mamice!
Dođi, perjani.
Oh, volim gravitaciju.
- Oh, osećam se nestvarno. - Nestvarno?
- Ovo je bilo blizu. - Dođi, dođi.
Hej, momci! Gde idemo?
- Mi se izmeštamo. - Smeštamo sebe na neko drugo mesto.
- Ali, ta stvar, šta je to bilo? - Kako mi da znamo?
- Mi smi pingvini. - Veoma mali pingvini.
Ali, odakle je to došlo? Tako čudno, tako strano.
- O čemu priča? - O nekom čoveku koga zove Elijan.
Ne znam ni jednog momka Elijana. Znao sam momka po imenu Esteban...
- Ne Esteban, Elijan. - Momci, mi ovde imamo misteriju.
Glavolomnu misteriju.
Pa? Šta mi treba da uradimo povodom toga?
Amigosi, mi moramo da dođemo do dna ove stvari.
Veliki, da ti kažem nešto. Priđi bliže. Ne boj se.
- Ti želiš odgovore? - Da.
- To je sve što ti treba? - Da.
- Ništa više? - Ne.
Onda je ovo vrlo lako.
Idi da vidiš Lavlisa.
- Lavlisa. - Idi da vidiš Lavlisa.
- Genije, Ramon. Ti si čovek. - Hvala.
- Sada ću odvojiti trenutak za sebe. - Idemo.
- Pokloni se. - Ti si čovek.
- To je dovoljno, osećam tvoju ljubav. - Ko je Lavlis?
- Lavlis je guru. - Idi da vidiš Lavlisa.
- On ima odgovore na sve. - Na sve.
- Stvarno? - Pitaj ga, nikad ne greši.
Ali prvo će ti trebati kamenčić.
Pažnja svi vi. Imam upozorenje za auditorijum.
Dame, molim vas okrenite oči,
jer ja sam poznat po hipnotisanju.
Čuli ste glas, sada ćete upoznati
jednog i jedinog Lavlisa, od krvi i mesa,
upravo ovde, upravo ispred, upravo sada.
Odanost, molim.
Oh, da.
A sada, vaša pitanja.
Gospodine Lavlis,
žena mi je nestala. Da li je živa?
Da li je ona sada živa? Odvoj istinu od želje
Pričaj sa mnom, mistično biće.
Da! Srećna je, a ti si joj u mislima.
Da li je sa nekim drugim mužjakom?
Jedan kamenčić, jedno pitanje. Sledeći.
Oh, Uzvišeni Jedini. Molim te pitaj mistično biće,
hoću li ikada biti bogat kao ti?
U tvojim snovima, Džin. Sledeći!
- Napred. Napred. - Popni se, veliki.
- tako je. Ne budi uplašen. - Gospodo, molim vas! Jedan po jedan.
- Mi smo sa njim. - Da, mi smo zajedno.
- On ima divno pitanje. Hajde. - Uradi to.
Samo nemoj da ga gledaš u oči.
Da li su vas ikada oteli stranci?
Izvini? Kakvo je to pitanje? Sledeći!
Ne, čekajte, sinjor.
Sreo sam predatora, koji je imao nešto takvo na nozi i rekao je da su ga oteli stranci.
Ovo je, prijatelju, moj sveti talisman,
koji mi je darovalo moje mistično biće,
tokom mog epskog puta prosvetljenja
do zabranjene obale.
Oh, ne govori ništa više.
Čekaj, ti si video mistična bića?
Ja ih čujem! Ona govore kroz mene!
Oh, da.
Postoji sila koja me tera da stojim na ovoj kuli!
Jesu li imali oči spreda? Da li su te ispitivali? Zarobili?
Dosta! "Da li su me ispitivali?"
Previše pitanja! Nemaš dovoljno kamenčića, budalo.
Ali nisi odgovorio ni na jedno moje pitanje.
- Koliko pitanja on ima? - Svi imamo nešto da pitamo?
Dosta!
Vi dovodite ovog stranca pred mene.
On sumnja u moje moći? Poredi me sa predatorom.
Glasovi mi se skupljaju u glavi.
Govore: ''Lavlis, ko je ova budala?
Reci mu! Reci mu da ide dalje i umnoži se."
Kad bolje razmislim,
zašto se ne bismo svi otišli dalje i umnožili se.
- Lavlis. - Šta to kaže?
- Sezona parenja je. - Već?
Sada ću se povući na moj kauč za večno prepuštanje.
- U redu, dame, koja je prva? - Ja!
Jedna po jedna. Ne diraj talisman, dušo, molim te.
Hej, čekaj malo. Čekaj malo. Šta je sa nama?
Lavlis! Lavlis! Lavlis!
Čujte me!
Nema dovoljno ljubavi na svetu.
Okrenite se prema pingvinu do sebe.
Podignite vaša krilca. Otklepetajte mu malo.
I dajte mu divan veliki zagrljaj.
Ok, dame.
Oh, izvedi ponovo tu malu buku, devojko.
Hej, šta on ima što mi nemamo, čoveče?
- Zašto me grliš? - On mi je rekao.
- Beži. - Ne, sviđa ti se.
Skidaj se sa njega, Ramon.
Rastegljivi, jesi li doneo neko kamenje odande odakle dolaziš?
- Mi ne skupljamo kamenje. - Ne? Zašto ne?
Mi živimo na ledu.
Kako osvajate srca damama?
Pa, mi pevamo.
- Stani! To je ludo! - Šališ se, zar ne?
Ne. Mi pevamo jedni drugima.
Ako se nekom posebnom dopadne tvoja pesma, znaš...
Oh, ti imaš nekog posebnog?
- Visoku lepoticu u tvojoj mračnoj romantičnoj prošlosti. - O kojoj nikada nisi pričao?
Pa, tako nekako.
Hej, hajde da proverimo. Možda ima neke drugarice.
Volim ih kad su visoke.
Nikad neće uspeti.
- Hej, veliki. - Ovo je doba ljubavi.
Sve što treba da uradiš je da pevaš.
To je problem. Ne mogu.
- Ti si ptica, zar ne? - Sve ptice mogu da pevaju.
Ja ne pevam onako kako to ptice rade.
U redu.
Nađi me, nađi me.
Šta to radi?
- Mislim da peva. - Znam šta je pevanje, to nije pevanje.
Jednom sam čuo životinju kako to radi, ali kada su je okrenuli bila je mrtva.
Da. A kada ona peva, skoro da ti krpi slomljeno srce.
Ti si u tragičnom stanju, čoveče.
- Ne brini, možemo popraviti. - Možemo?
- Apsolutno. Možemo. Možemo. - Možemo?
- Stvarno? - Da! Dozvoli da ti kažem nešto.
- Priđi bliže. Još bliže. Hoćeš da pevaš? - Da.
- Siguran si? - Apsolutno.
Ismejavaš me? Onda je ovo vrlo lako.
Stvarno? Bože, kad bih znao da pevam, to bi sve promenilo.
Pevaćeš. Samo moraš da radiš tačno šta ti kažem.
- Ok. - Da li sam rekao "ok"?
- Ne. - Ne. Šta sam rekao?
- Da radim tačno šta mi kažeš. - Tačno šta ja kažem.
Momci. Momci!
Momci!
Mambl?
Mambl.
O, zdravo, Glorija.
Ovo si ti?
Naravno da sam ja. Sviđa ti se?
Pa, bi, da si to stvarno ti, da.
Pa, to jesam ja, na neki način.
Da.
Okreni se.
- Okreni se. - Zašto?
- Zašto da ne? - Pa...
- Šta misliš? - Da.
- Glorija. - Mambl, kako si mogao?
Zdravo.
Znam, veličina može biti prepreka, ali ne plaši se. Volim te.
- Glorija, molim te. - Volim te.
- Glorija! - Glorija!
- Molim te, Glorija, čekaj. - Molim te, Glorija, čekaj me!
- Stani! - Ok.
Mambl, o čemu li si mislio?
Ne znam šta drugo da radim.
Oh, Glorija, ne.
Idi tamo, odmah.
Glorija. Glorija.
Pevaj uz ovo.
Mambl, brukaš me.
Dušo... to ne radi.
Mambl!
- Mambl. - Hej, g-đice Viola.
To je sramotno!
Šta misle ko su oni?
Gde je Noa? Ovo izmiče kontroli.
Idi!
Hej, Memfise. To je tvoj dečko Mambl.
- Mambl? - Mambl?
Ne, ne. Ne, to je Mambo. O!
Dušo. Oni su rekli Mambl!
Bugi!
Gledaj, Noa, vidi!
Ovo je bilo predskazano od početka i sada mi imamo ovu pobunu.
Stanite! Stanite!
Prestanite sa ovom odvratnom glupošću!
Prestanite odmah!
Malo samokontrole, ako možete.
Doneli ste taj nered, taj promašaj, u samo srce naše zajednice!
Jeste li poludeli?
- Samo smo se zabavljali. - Bezopasna zabava.
Bezopasna? Hoće li to uneti razdor među nas?
Izvini, Smajli. Možeš li da pričaš na običnom pingvinskom, molim te?
On misli da nestašica hrane ima neke veze sa mnom.
Zar ne razumeš, da ovde možemo preživeti jedino živeći u harmoniji?
Kada ste nas ti i tvoji prijatelji stranci navodili na vaše lake puteve,
ti si uvredio si Velikog Gvena.
Pozvao si ga da nam uskrati darežljivost.
- On upravlja sezonama. - On daje i uzima.
Čekaj malo. Srećna stopala ne mogu da izazovu glad.
Ako ga takvo pagansko izlaganje nije prouzrokovalo, šta jeste?
Mislim da dolazi spolja. Put iza leda.
Postoje stvari tamo, stvari koje ne razumemo.
- Misterije. - Glavolomne misterije.
- Mistična bića. - Da, vanzemaljci.
- On je lud. - Ne, vanzemaljci.
- Čuo sam da su pametni. - On je lud.
Ne, oni su možda pametniji od svih nas. Ko zna?
Oterao je ribu, a sada lupeta ove gluposti!
- Hej, da ti kažem nešto. - Ne dodiruj me, ti prljava štetočino.
- Hej, pazi. - I prati.
Drugačije mišljenje nas dovodi do podele, a podela nas dovodi do propasti.
- Ti, Mambl Srećna Stopala, moraš da odeš! - Čuješ, čuješ.
Nemoj da si napravio ni korak, srce.
Imaš isto prava da budeš ovde kao i bilo koja ova blesava stara budala.
Norma Džin, ja ću se postarati za ovo.
Tata?
Mambl, moraš se odreći tvojih takozvanih prijatelja,
tvojih čudnih misli i čudnih metoda.
- Memfise. - Ako se pobožno
i iskreno posvetimo našoj molitvi, riba će se vratiti.
- Ali, tata... - Slušaj, dečko, i ja sam grešio.
Bio sam nepažljiv i sada mi plaćamo cenu.
Kakve to ima veze sa Mamblom?
- Zato je takav kakav je. - Ali, ništa mu ne fali!
- Suoči se, naš sin je totalno upropašćen. - On nije upropašćen, čuješ li me?
- Veruj mi, znam da jeste. - Kako možeš to da kažeš?
Zato što sam ga kada je još bio jaje, ispustio!
Memfise!
Mambl.
O, moj jadni, mali Mambl.
Ali, mama, savršeno sam u redu.
- Ne. Ne, nisi, momče. - Tako je.
Za dobro svih nas moraš prestati da nas plašiš stopalima.
Tvoj otac priča mudro. Ugrej njegovo srce koje pati i pokaj se.
Ali, to nema nikakvog smisla.
Onda nam tvoja arogancija ne ostavlja izbor!
Ne, čekajte.
Molim te, sine, možeš to da uradiš. Nije to tako teško.
Ne traži da se promenim, tata, jer ne mogu.
Onda je to, bratstvo moje, kraj.
Odlazi!
- Mambl. - Ne, mama, u redu je. U redu je.
Da ti kažem nešto.
Kada saznam šta se dešava sa ribom,
vratiću se.
Možete li me pustiti me da prođem? Pustite me da prođem.
- Mambl, ne moraš da ideš. - Pusti.
- Glorija. - Ne. Ne, tata, ovo nije fer.
Glorija, slušaj svog oca.
Mi pevamo srcu našem iskrenom prijatelju Mamblu.
Vi ste nacija pini-vinija, brbljivaca, pikolinija, pidli-didli pufa!
Zajedno, mi ćemo pobediti.
Mi verujemo u mudrost.
Mi verujemo.
Ne brini, visoki. I mene je tata isto zvao žalosnim gubitnikom.
Pogledaj kakav sam ja ispao.
Ne pomažeš, Ramon.
Biće on u redu. Sve što treba da uradi je da sazna šta se dešava sa ribom.
- Kako će to uraditi? - Neka smisli nešto.
- Stranci. - Šta?
- Pričaću sa strancima. - Kako ćeš naći strance?
- Lavlis. - Ali on te ne voli. Ne voli te uopšte.
To je u redu. Apelovaću na njegovu bolju prirodu.
- Kako ćeš to uraditi? - Okrutna i neobična kazna?
- Nezamislivo mučenje? - Zamislivo mučenje?
- Pevaćeš? - Ne!
- Lomiš led. - Lavina!
Da, u redu je. Hvala vam.
Lavlis. Jesi li tu?
Lavlis!
Lavlis.
Lavlis?
Je li ovo loš trenutak?
Znam da nemamo zakazano, ali...
Samo jedno pitanje. I hoću pravi odgovor.
Gde da nađem mistična bića?
Zašto ne govori?
Lavlis, jesi li dobro?
- Dečko, zaposednut je. - To je napad! To je napad!
- Otvori kljun. - Drži mu jezik.
On se davi. Ta stvar oko njegovog vrata je preuska.
- Pa, zašto nisi rekao? - Na tri.
Stanite! Slušajte! Ne! Amigosi! Amigosi! Stanite!
- Šta? - Povređujete ga.
Bolje?
Lavlis, kako si dobio tu stvar oko vrata?
- Stavljeno mu je. - Mistična bića.
- Oni ti nisu stavili? - Ne.
Ma, hajde, ne zna šta priča.
Plivao si i to ti se nataklo na vrat.
Oh, nema šanse. On je guru.
Lavlis, da li si ikada zaista sreo mistična bića?
Zvanično.
Ne.
Znao sam! Sve je laž.
Ali, ovo pripada nekom.
Ako ga nađemo, kladim se da ti to može skinuti.
Pokaži mi gde si to našao. Siguran sam da nam mogu pomoći. Obojici.
Dve reči, tri suglasnika.
- Šta je? - Ti umireš?
Ne, ne, čekaj. Puštaš, puštaš, ti puštaš život?
Puštaš gasove?
Sada misli da je slonovska foka.
Ne, ne, ne. Idite preko planina.
- Idite preko planina! - Preko zemlje slonovskih foka.
- Iza zemlje slonovskih foka. - Iza zemlje slonovskih foka!
- Čekajte. - Šta?
Čujem glasove.
- Postoji glas. - Gde?
- To je mali glas u vetru. - Mambl!
- Mambo? - Mambo?
- Slušajte. - Mambl Srećna Stopala!
- Glorija? - Glorija!
Glorija?
Hej, imaš prikradača. Ona je opsednuta tobom, čoveče.
Ne mogu da verujem da si to ti.
Naravno da sam ja.
Šta radiš ovde?
- Oh. - Pa, kojim putem, svetleći prstu?
Ne, ne, ne. Ako pođeš možda se nikada nećeš vratiti kući.
Meni odgovara.
Glorija, ti imaš život tamo. Ja nemam. Mislim, mi nemamo. Ne ovde.
Kako, kako ćemo zaštititi jaje? To je, ako ikad budemo imali jaje.
Pa, meni ne treba jaje da bih bila srećna.
To kažeš sada, ali šta ćemo kasnije, kada svi tvoji prijatelji budu imali jaja?
Onda ću ja imati tebe.
Sada ti je zaplenila dušu zauvek.
- Glorija. - Evo ga dolazi.
Ja sam posebna vrsta momka, ona kome treba sopstveni prostor.
Nisi ti u pitanju, ja sam.
Samo nisam za sigurnu vezu sada.
Ono što pokušava da uradi sada je da je odgurne od sebe. Gledajmo.
Bez obzira šta kažeš i učiniš, zaglavio si sa mnom.
Ma, hajde. Kao da ti nisi totalno oduševljen što sam ovde.
- Sada je ona njega uhvatila za uzde. - Vidiš, u tome je tvoj problem.
Misliš da si neodoljiva, zar ne?
Bez obzira odakle si, to mora da je bolelo.
- Izvini? - Glorija, tako si divna. Glorija, tako si talentovana.
Šta?
Samo zato što možeš da pročitaš par visokih nota.
Imaš problem sa mojim pevanjem?
Ne, savršeno je u redu.
- U redu? - Ako voliš takve stvari.
- Malo je čudno za moj ukus. - Šta?
Znaš, razmetljivo, drečeće, fru-fru.
- Fru-fru? - Tako je.
Kaže mi neko ko misli da je kul igrati gore-dole, u mestu, jako brzo,
kao neki uvrnuti idiot.
Ti tvrdoglava, hip-hop budalo!
Vraća ti.
Amigo, dobru si stvar uradio.
Biće joj mnogo bolje bez tebe.
Ide da nađe dobrog, mirnog momka, da je teši,
voli na pravi način i podigne veliku porodicu.
- Ramone. - I onda ona odlazi i ostavlja sebe...
Ramone. On pati. On pati gadno.
Oh, slušaj, slušaj, nemoj to da držiš u sebi ili ćeš eksplodirati. Moraš to ispustiti iz sebe.
Samo ispusti to iz sebe. Ispusti to iz sebe.
Svi se okrenite na trenutak.
Molim vas, momci.
Bez pevanja.
Onda ona kaže meni: "Dosta, činiš me odvratnom."
Tako ja postanem nem, skoro zlovoljan i znate šta ona kaže?
"Nikada nećeš učestvovati. Moraš to ispustiti iz sebe."
- Ramone, hajde. - Pusti to. Pusti to.
Stani! Pusti to.
- Nikada nisam imao dobru vezu u životu. - Zagrli ga. Zagrli ga.
- Pustio sam to! - Evo nas idemo.
- Pustio sam to! - Znam. Ostavi sad to.
- Možeš li da kreneš? - Da.
- Kakav je to miris? - Nisam ja.
Hej, pernati, pratimo te. Penji se ovamo.
Ovo su foke slonovi, a ne pingvini, zar ne?
Ne znam. Verujem da su biljojedi.
- Šta? - Znaš, proždirači algi.
Evo nas, Lavlis. Hajde.
Skoči na vreme. Skoči na vreme.
- Ok, uradimo to. - Ok, ok, ok. Spremni?
Ja mogu to da uradim. Ja mogu to da uradim. Mogu sebe da prevarim.
Momak, vidi ovo. Šta?
Momci, bolje da ste se izgubili, jer jer je upad krivično delo.
- Mi samo prolazimo. - Da. Mi smo sa njim.
Nećete valjda preko udaljenih planina
i kroz zemlju oluje?
Ako je to jedini put do zabranjene obale, da.
Iznenađenje.
Možete se sresti licem u lice sa hvatačem.
Strancem hvatačem?
Tačno. Uhvate te, pa te pregledaju.
Potroše svaku živu stvar na svom putu.
Da li oni hvataju ribu?
Sva živa bića.
Nemilosrdni, druže. Nemilosrdni.
Čak i ako ste ogromni veliki kit,
oni će izvući tvoje truplo na obalu
isećiće te na kocke, samleti i pretvoriti u zabavnu hranu.
Jedan dan si ogromni veliki kit,
sledeće minute si
zabavna hrana.
Neko ih mora sprečiti.
Oh, da? Koji je tvoj predlog?
Ako bih samo razgovarao sa njima.
Apelovao bih na njihovu dobru stranu.
Divno.
Kad tvoj mali pametni trik uspe, obavesti nas, hoćeš li?
U redu, Lavlis, idemo.
Vidiš, Lavlis.
Tvoja sahrana, druže.
Oh, čoveče!
- Gurni čvrsto. - Ok.
Hajde, momci. Uradimo to.
Ti to možeš. Hajde, guraj!
Kakva je to buka?
Nema buke.
- Nema dahtanja. Nema šištanja. - Gde je Lavlis?
Ponekad se hrabri pingvin samo oklizne i umre.
Misliš da je otišao na srećno mesto?
- Verovatno. - Ne, ne. Mislim da je otišao ovuda.
Hajde. Idemo.
Lavlis!
Halo?
Ima li nekog tamo?
- Ne... nema potrebe da se dereš. - Može neko da te čuje.
Njegova stopala ne izgledaju baš dobro.
- On se odmara ovde. - Sad je na stomaku.
- Ne, ovim putem. - Ne želiš da znaš šta je radio ovde.
- Upravu si. - Eno ga. Lavlis!
- U redu je! Lavlis! - Lavlis!
- Oh, vidi Lavlisa. - Mi smo ovde.
- Jesi li dobro? - Hajde, čoveče. Drži se, ortak.
Šta je to?
Oh, vidi. Ima po jedna za sve.
Drži se, Lavlis. Znam da su ovde negde.
- Zašto su sve ovo ostavili? - Ne znam.
Hej.
- Kaži im da dolazimo u miru. - Dolazimo u miru!
- Lavlis. - Lavlis.
- Oh, ortak, hajde.
- Jesi li dobro? - Drži se, ortak.
- Oh, ovo nije dobro. - Ostani miran.
- Ovo nije dobro.
- Ok, nemoj biti miran! - Panika!
Oh, ne, ne!
- Oh, ovi će od nas napraviti predjelo. - Ovi će nas za predjelo!
Svi ćemo umreti.
Šta god da radite, držite se izvan od vode!
- Držite se izvan od vode! - Ne ulazite u vodu!
Lavlis, ne idi u vodu!
Lavlis, drži se tamo!
Drži se tamo!
Drži svoj prljavi jezik dalje od njega!
Ne, ne, ne!
Drži se izvan od vode!
- Mambl! - Mambl!
- Oni igraju ptica-ton? - Ne, to je šou. Večera i šou.
Lavlis!
Raduj se!
Lavlis!
- Upomoć! - Dohvati!
Hvala, brate moj, hvala!
Nisam se uplašio! Nisam se uplašio!
Oh, moj prelepi brate, hvala, hvala, hvala, hvala!
- Kreni Lavlis! Ti si muško! - Kreni, kreni, kreni, kreni, kreni!
Dosta!
Danas vam je loš dan!
Imate posla sa Lavlisom sada!
- I mojim drugom Mamblom, ovde. - Reci im, Lavlis.
Odlazite demonske ribe. Adio!
Tako je.
Vratite se brzo svojim mamama!
- Kako je uradio to? - Ne terajte me da uđem u vodu.
Doćiću pre vaših sinova i kćeri.
Pogledaću ih urokljivo.
Cela družina.
Mora da vladaju svetom.
To mora da su oni.
- Ako jesu neću da znam o tome. - Oni čak ni ne znaju da postojimo.
Da ti kažem nešto.
Ovo je kraj puta. Gotovo je.
Učinio si sve što je pingvinski moguće.
- Našao si strance. - Mi ćemo svedočiti o tome.
Reći ćemo celoj naciji koja ti se rugala da nisu bili u pravu za tebe.
Sada, idemo svi kući. Odmah.
Odmah.
- Mogu li da vas zamolim za uslugu? - Naravno.
- Kakvu uslugu? - Pobrinite se za Gloriju, ok?
- I moju mamu. - Šta?
I ako vidite tatu
recite mu da sam pokušao.
Ok, o čemu to govoriš?
Nateraću ih da nam ne uzimaju ribu.
Kako ćeš to izvesti Mambl?
Adios, amigos!
Amigo! On je to uradio.
Verujete li u ovo?
Kako ćemo reći njegovoj mami da nas je doveo dovde samo da bi se ubio?
Ne. Nije. Pogledaj.
On je ludi manijak.
Prva ikada leteća ptica sa perajima.
Šta misliš koliko je visok visoki momak?
Ko može da kaže? Višlji je od svih.
Hej ja sam, Lavlis,
poznatiji kao Guru.
Pričaću priču o tebi , Srećna Stopala,
dugo posle tebe.
Hej! Hej!
Besan zbog njihove ravnodušnosti,
pratio ih je dugo pošto su mu nestali sa vidika.
Stigao je dalje nego iko pre nas,
iza svake nade za povratak.
Ponesen moćnom strujom,
on je bio neprekidno nošen, preko beskrajnih okeana,
do nepoznatog sveta.
Izvinite. Kakvo je ovo mesto?
U raju si, Dejv. Pingvinskom raju.
Da li je to negde blizu Carevine?
On je svuda gde želiš.
Probaj vodu, Dejv. Zaista je stvarna.
Kad je konačno video strance izbliza,
bili su baš kakvim ih je predator opisao.
Izvinite. Zašto nam uzimate ribu?
Veliki ružni pingvini bez perja na svojim debelim, mlitavim licima.
Zašto nam uzimate ribu? Pobićete nas tamo.
Ne! Ne čekajte.
Oh.
Zdravo. Pozdrav iz Carevine. Dobar dan.
Zašto nam uzimate ribu?
Siguran sam da nije namerno ali uzrokujete veliku glad.
Zar nisam bio jasan? Ja pričam čist pingvinski.
Pingvinski! Zar ne razumete? Kradete nam ribu.
Oh, molim vas, bilo ko, razgovarajte sa mnom!
Imajte milosti, kradete nam R-I-B-U...
Posle tri dana, ostao je bez glasa.
Posle tri meseca,
ostao je bez pameti.
Dakle, ti si našao si ribu, dušo.
Mama?
- Zdravo šećeru. - Mama.
Čupavko, nije vađno šta oni kažu ili rade, mi nismo nikad prestali da verujemo u tebe.
Dakle, vratićeš se uskoro, zar ne?
Hej, dođite. Pustite ih da jedu.
Napred, Dejv. Ne misli na nas.
Ima dosta za sve.
Uredu je, šećeru. Mi možemo da čekamo.
Ne, ne, mama! Mama!
Ovde ima puno. Mama!
Mama!
- Deco, morate ovo da vidite. - On je sada.
Hej! Zdravo!
- Nije li to momak sa čudnim nogama? - Liči da jeste.
- Kako je bilo njegovo ime? - Mislio sam da je mrtav.
- Svi... - Očigledno nije.
Svi slušajte! Imam veliku novost.
Znam ko uzima ribu! to su stranci.
- Da, i oni su mu uzeli mozak. - To su stranci.
- Stupio sam u kontakt sa njima. - Ludak se vratio.
Stranci nam uzimaju ribu.
Neko treba da sredi Nou i starije.
Hej, ti!
Glorija.
Malo je čudno što se opet vidimo.
Da.
- Jel sve u redu, dušo? - Sećaš se Simora?
Da. Zdravo Simore.
Da.
Pa koje je vaše?
Svi.
Ovo je naš pevački razred. On predaje ritam. Ja predajem bluz.
- Znači, vi niste... - Izgleda da nisam čula još pravu pesmu.
To je divno! Nisam mislio...
Otkrio sam ko uzima ribu.
Oni su veliki i nekako ružni, ali, Glorija,
stvari koje mogu da urade. Oni dolaze ovamo.
Oh, tako znači?
Biće ovde uskoro. Mislim da hoće da nam pomognu.
Znači sada pričaš sa njima?
Pa, oni ne pričaju pingvinski, ali na ovo reaguju.
- Šta on to radi? - Ti mora da se šališ sa mnom.
Predlažem da svi to radimo jako im privlači pažnju.
A zašto bi to radili?
Ubij me ako znam, ali radi.
- Hej, to je hip-hop. - Uvrnuta stopala!
Momci, momci...
- Čupavi! - Visoki!
- Rastegljivi! - Amigo!
Usudio si se da se vratiš?
Kaže da je našao strance i da nam oni uzimaju ribu.
Kaže da dolaze i da svi ovo radimo.
Ne postoje nikakvi stranci!
Mambl, okreni se.
To je bolesno.
Jel' to od njih?
Da. Ali ne bojte se. Mislim da je to način da me nađu, to je sve.
Doveo si ih ovde? Uputio si ih do svoje vrste?
Čekaj malo, ti si rekao da stranci ne postoje.
I ne postoje.
Ali da postoje samo bi ih budala ovde dovela.
Ali moraju da dođu.
Oni nam uzimaju ribu. Oni mogu da urade nešto u vezi toga.
Niko osim Velikog Gvena nema moć da da i uzme.
Ali Veliki Gven nije ni uzeo ribu, već stranci.
Budala je došla danas da se ruga našoj patnji.
Gladujemo a on hoće da stepujemo.
Hoćemo li da gladujemo na naš način
ili kao budale koje plešu.
Kaži, kako to sa nogama radiš?
Da, pokaži nam Mambl.
Oh, prilično je lako.
Ne, ne!
Ne, morate se odupreti!
Tako je.
- Bezvredne gluposti! - Otpor! Ustanite!
Ustanite protiv ovoe gluposti!
Podignite glas, braćo.
Uskliknite u prkosu protiv džigi-džiga!
Pokaži mi šta imaš.
Imaš to.
Hajde.
Radi, radi to.
Da, da! Prizovite se pameti!
Neka se svet trese!
Kad svi drugi odu
mi ostajemo!
Mambl! Mambl!
Mama? Prijatelji.
- Oh, mama. - Oh, dečko moj.
- Moj lepi dečko. - Oh, mama.
- Pogledaj ga. - Tako si zanosan.
- Oh, čupavko. - Mi smo čekali i čekali na tebe.
- Oh, da. - Gde je tata?
Veruj mi. Ne želiš da vidiš svog umirućeg oca.
- Tata je malo... - Šta?
Hajde, pokazaću ti.
Memfise?
Tata?
Mambl?
Jesi li to stvarno ti?
Do zadnjeg dela, tata.
Mislio sam...
Tata...
Nije prošao ni jedan dan,
ni jedan jedini dan, a da ne pomislim na tebe.
Oh, tata.
Pleši za njega, tata.
Pleši sa svojim dečkom.
Oprosti mi.
Muzika je nestala iz mene.
Ne, nije.
To je kao pevanje telom.
Hajde, dušo. Možemo mi to.
O, mama.
Samo vuci veliku staru nogu jednu za drugom.
To je to.
Da.
- Da, vidiš? - Pa, to je dobar osećaj.
Da, Memfise.
Tata.
Sveto jato!
Mama, mama, mama.
Mislim da je bolje igraš sada.
Prvo je bio jedan. Sad ih je na hiljade.
- Jel' pokušavaju da nam kažu nešto? - U čemu je problem?
- Mi se mešemo u njihov lanac ishrane. - Moramo nešto da uradimo.
- Moramo obustaviti svo ribarenje. - Previše para. Previše radnih mesta.
Zašto bi smo išta činili?
Oni su samo ptice na kraju sveta.
Neću da živim u svetu bez pingvina.
Šta ćemo uraditi povodom toga?
Odluka je da nema ribarenja.
Jednako je ljubavi
koju stvaraš.
Pokupi to! Hajde!
Dođi ovamo, dušo. Vrati se.
Preuzeto sa www.titlovi.com