SUMRAK SAGA M L A D I M E S E C
Nagle se sreće naglo i završe
i u trijumfu svom umiru,
kao i vatra i barut
što se u poljupcu potiru.
Bako?
Edvarde, ne! Videće te!
Dobro!
Bako, želim da te upoznam sa...
Srećan rođendan, Bela!
Srećan rođendan!
Zar se nismo dogovorili da nema poklona?
Pa, moj nije upakovan, tako da se ne računa.
Ustvari, super je. Hvala, tata!
Ide u kompletu sa maminim.
Dogovarali smo se. Zapravo, ona je mene usmeravala.
To ti je da staviš slike svoje maturske godine.
Maturant. Kako si tako brzo ostarila?
Nisam. Nisam tako stara.
Ne znam baš, je li to seda?
Ne. Nema šanse.
Srećan rođendan. - Baš smešno!
Još jedan planinar je nestao. To je sada već 3 potencijalno mrtvih.
Rendžeri su u potrazi za životinjom ubicom.
Bela! Bela! Zdravo!
Danas je veliki dan, Bela!
Esej, "Romeo i Julija". - Ah, da!
"Naši zaveti" Bela.
Društvo, slikala bih vas ako može. Mama želi
da napravim nekakav album uspomena.
Pa, naravno. - Ja slikam, nisam na slikama.
Nema šanse, dolazi ovamo. - Sredićeš sve u fotošopu, zar ne?
Ne brini, ja ću biti na slici, niko u vas neće ni gledati. - Dobro je.
Odlično. Kalenovi su stigli.
Vidimo se kasnije.
Srećan rođendan! - Ne podsećaj me!
Pa, tvoje rođenje je definitivno nešto što treba slaviti.
Ali ne i starenje. - Tvoje starenje?
Mislim da je rano da sa 18 počneš o tome da razmišljaš.
Da, ali već sam godinu dana starija od tebe. - Nisi. Ja imam 109 godina.
Opa, možda ne bi trebalo da izlazim sa takvim starcem.
Odvratno... trebalo bi da mi se gadi.
Moramo na nastavu. - Dobro.
Čekaj malo.
Neko želi da te vidi.
Ostaviću vas da razgovarate.
Zdravo, bicepsi! Znaš, steroidi uopšte nisu dobri!
Pa, ja se samo razvijam, Bela!
Uostalom, ne bi ti delovali tako ogromni da se češće viđamo.
Pa, promeni školu i dođi među bledolike.
Ne, hvala. Preferiram ekskluzivnost škole crvenokožaca.
Ovde uopšte nema dobrih starih pukotina.
Shvatam. Zašto si se onda pojavio ovde?
Bio sam na otpadu, zbog delova za golf.
Zaista bi trebalo da se provozamo kada bude gotov. - Je li brz?
Pa, prilagodljiv je.
Dobro. - Dobro.
Hej, srećan rođendan!
Tvoj tata je rekao mom tati, tako da...
Da, naravno.
Video sam ovo pre neki dan i setio se tebe.
Hvatač loših snova.
To je... savršeno.
Hvala. - Nema na čemu.
Pa, vidimo se. - Da, videćemo se.
Kako to da Džejkob Blek može da ti da poklon, a ja ne mogu.
Zato što ja tebi nemam čime da uzvratim.
Bela, ti mi daješ sve, sem vazduha.
Shvatam. Hvala. To je sve što sam htela.
Bela, srećan rođendan!
Rekla sam bez poklona!
Da, ali ja sam već videla kako ga otvaraš. I znaš šta, dopada ti se!
Nosićeš ga večeras, na zabavi kod nas.
Ma, daj, molim te? Biće zabavno.
Dobro, u redu. - Divno! Vidimo se u sedam.
I Džaspere, uopšte nisi fer sa tim kontrolama raspoloženja.
Izvini, Bela. Srećan... nema veze.
Ne možeš verovati vampirima. Veruj mi.
Mrzim slavlja. - Nema gore tragedije od Romeove.
Ubio je svoju pravu ljubav iz čiste gluposti.
Da. - Ipak mu pomalo zavidim.
Julija je, savršena. Očigledno zbog njene lepote i svega toga.
Ne na devojci, već na lakoći samoubistva.
Skoro je nemoguće... za neka... bića.
Ljudima je lako, malo otrova,
bodež kroz srce...
Ima tako mnogo različitih mogućnosti.
Zašto to govoriš?
Zato što sam jednom, u strahu da ću te izgubiti,
morao da smislim nekakav
plan. - I koji je bio plan?
Otišao bih u Italiju i izazvao Volturijeve.
Koga? - Volturijeve.
Sada, ko će nam ponoviti zadnjih par linija teksta, ožalošćenog Romea
samo da nam pokaže da je pažljivo pratio. G. Kalen?
Da, g. Berdi.
O, ovde ću naći svoj večni mir
i otresti jaram kobnih zvezda sa ovog tela umornog od sveta.
Oči, pogledajte nju poslednji put!
ruke, zagrlite je poslednji put!
a vi usne, vrata daha, stav'te sad poljupcem čistim
trajan pečat na večnu pogodbu s nenasitom smrću!
Oči na ekran, svi.
Volturijevi su veoma stara, veoma moćna porodica.
U našem svetu, oni su, pretpostavljam nešto najbliže kraljevskoj porodici.
Da li je to Karlajl? - Jeste.
Živeo je sa njima par decenija i opisao ih kao veoma prefinjene;
bez poštovanja prema ljudskom životu, naravno,
ali bar cene umetnost i nauku.
I zakon! Jedan iznad svih!
Vampiri imaju zakone?
Ne mnogo. Ali samo jedan se strogo sprovodi.
Koji?
Da naše postojanje držimo u tajnosti.
Da ne privlačimo pažnju na sebe.
I da ne ubijamo u javnosti.
Osim, naravno, ako ne želiš da umreš.
Moraš da prestaneš da pričaš o tome.
Ne mogu ni da razmišljam o tome da te neko povredi.
Bela, jedino ko mene može da povredi si ti.
Ne postoji ništa drugo čega treba da se plašiš. - To nije tačno.
Viktorija? Ona će doći jednom po mene.
Alis će videti kada ona to odluči
i mi ćemo biti spremni. - Ja bih mogla da te štitim
kada bi me preobratio.
Bela, ti me već štitiš.
Ti si jedino što me održava u životu,
ako se tako može za mene reći.
Ali moj posao je da štitim tebe.
Od svih, sem od moje sestre.
Vreme je! Vreme je! Vreme je!
Izvini zbog svega ovog nismo mogli da obuzdamo Alis.
Znaš da je nemoguća. Sretan rođendan, Bela.
Našla sam ga u tvojoj tašni. Ne smeta ti?
Zabavljaš se sa starijom ženskom?
Šta je? - Ti prva, Rozali.
Ogrlica. Alis je izabrala. - Hvala.
Pokažite mi malo ljubavi.
Ovo je od Emeta.
Već je ugrađen u tvoj kamionet.
Pristojan stereo uređaj za tvoju krntiju... - Hej, ne vređaj kamionet.
Otvori Ezmin i Karlajlov.
Samo mala sitnica za novi dan. - Deluješ nam previše bleda.
Posekotina od papira.
Džasper, u redu je, u redu je. To je samo malo... krvi.
Vodite Džaspera napolje.
Žao mi je. Žao mi je. Ja... ja ne mogu...
Imam pribor za šivenje u kabinetu.
Idi pronađi Džaspera. Trenutno je vrlo nezadovoljan sobom,
a ne verujem da će sada slušati ikoga sem tebe. Pomozi mu.
Nisam ni htela zabavu. - Nisi ti kriva.
Džasper je slabiji, jer se kraće od ostalih suzdržava od ljudske krvi.
Kako vi uspevate? - Godine i godine vežbe.
Da li ste ikada razmišljali da idete lakšim putem?
Ne. Znao sam šta želim. Želeo sam da pomažem ljudima.
To me čini srećnim. Iako smo svi ionako prokleti.
Prokleti? Mislite na pakao?
Karlajle, vi ne možete biti prokleti. Ne možete! To je nemoguće.
Hvala ti, Bela. Oduvek si bila veoma
velikodušna kada smo mi u pitanju.
Znači, to je to? To je razlog zašto on neće da me preobrati?
Zamisli obrnutu situaciju:
kada bi verovala u isto što i Edvard, da li bi mogla da uzmeš njegovu dušu?
Ne možeš me od svega zaštititi.
U nekom trenutku nešto će nas razdvojiti.
Doći će do neke nesreće ili bolesti...
ili starosti...
sve dok sam ljudsko biće...
Jedino rešenje je da me preobratiš.
To nije rešenje, to je tragedija.
Nećeš me voleti kada budem izgledala kao starica.
Bela, ti uopšte ne razumeš moja osećanja prema tebi.
Karlajl mi je rekao...
šta ti misliš o svojoj duši.
Ja ne verujem u to.
Zato nemoj brinuti za moju.
Trebalo bi da uđeš unutra.
Pošto mi je rođendan, mogu li da zamolim za nešto?
Poljubi me.
Volim te.
Zdravo.
Hajde da prošetamo.
Moramo da idemo iz Forksa.
Zašto?
Karlajl bi trebalo da je 10 godina stariji, a izgleda isto.
Ljudi su počeli da primećuju.
U redu, treba da smislim šta ću reći Čarliju.
Kada si rekao mi...
Mislio sam na moju porodicu i mene.
Edvarde, ono što se desilo sa Džasperom,
to nije ništa. - U pravu si.
To nije bilo ništa.
Ništa što nisam očekivao.
I ništa u poređenju sa onim šta se moglo desiti.
Tebi jednostavno nema mesta u mom svetu, Bela.
Meni je mesto sa tobom.
Ne, nije.
Idem i ja.
Bela, ja ne želim da pođeš.
Ti me ne želiš?
Ne.
To menja... sve!
Ali ako ne tražim previše, možeš li mi nešto obećati?
Nemoj da radiš ništa nepromišljeno,
zbog Čarlija.
A i ja ću tebi nešto zauzvrat, obećati:
Ovo je poslednji put da me vidiš. Neću se vraćati.
Možeš nastaviti sa svojim životom bez ikakvog mog daljeg mešanja.
Biće kao...
da nikada nisam ni postojao. Obećavam ti.
Ako je ovo zbog moje duše uzmi je, ja je ne želim bez tebe.
Ne radi se o tvojoj duši.
Jednostavno, nisi prava osoba za mene.
Nisam dovoljno dobra za tebe!
Samo mi je žao što sam dopustio da ovo traje ovako dugo.
Molim te,
nemoj!
Zbogom.
Edvarde.
Zvaću ponovo kuću Kalenovih.
Kalenovi su otišli iz grada, Čarli. - Kakvo olakšanje!
Gde su otišli? - Naći ćemo je, Čarli.
Čarli.
Dobro je. - Imam je. Hvala ti, Sem.
Draga Alis, nestala si. Kao i sve ostalo.
Ali sa kim bih uopšte mogla da pričam o gubitku.
Kada si ti otišla
i kada je on otišao,
odneli ste sve sa sobom.
Gde god da pogledam vidim samo pustoš.
Kao da postoji velika rupa u mojim grudima.
Ali u neku ruku, drago mi je.
Bol je moj jedini podsetnik da je sve to bilo stvarnost.
Da ste svi vi postojali.
Sad je dosta!
Šta? - Vraćaš se u Džeksovil. Kući, kod majke.
Ne idem iz Forksa.
Bela, on se neće vratiti.
Znam.
Ovakvo ponašanje nije normalno.
Iskreno, ja sam isprepadan. I tvoja majka.
Dušo... ja... ja ne želim da odeš. Ne želim.
Ali idi. Otiđi u Džeksonvil, stekni nove prijatelje.
Ja volim moje stare prijatelje. - Bela, uopšte ih ne viđaš.
Viđam. Ja...
Sutra idem u kupovinu sa Džesikom.
Ti mrziš kupovinu. - Ja...
To će biti devojački izlazak.
Dobro. Devojački izlazak. Kupovina.
Sviđa mi se. Idi. Kupi sebi nešto.
Ćao, Džesika. Bela ovde. Bela Svon.
Ne razumem zašto želiš gledati sve te zombije kako jedu ljude,
a ne zgodne tipove kako ljube devojke. Odvratno.
Zašto uopšte prave toliko filmova o zombijima?
Kao da ih poistovećuju sa gubavcima.
Moj rođak ima gubu i to uopšte nije smešno.
I šta, to bi trebalo da je metafora za potrošačko društvo? Mislim,
nemoj toliko da se uzdižeš, kao da si ti najpametnija.
Jer, vidiš, neke devojke vole da kupuju. Ne sve devojke, očigledno,
ali ti nisi sve ni pozvala. Mislim, ti si u depresiji
i ja sam skroz zabrinuta zbog toga, ali posle nekog vremena to počinje
da smeta. I meni je teško, znaš.
Eto, Majk želi da budemo samo prijatelji, a to je teško, znaš...
Produži dalje.
Ovo je opasno.
Idemo.
Mislim da znam one momke.
Pa, deluju super. Hoćemo li?
Samo da proverim.
To. Imaćemo saputnicu.
Okreni se.
Izvinite, mislila sam da ste neko drugi.
Biću ko god želiš da budem, draga.
Pa, šta kažeš?
Obećala si mi, ništa nesmotreno.
Ti si obećao da će biti kao da nikada nisi postojao.
Lagao si. - Rekla si nešto?
Znaš šta, nema veze.
Stani! Stani! Stani!
Hej, šta je tebi? Radoznala si?
Mislila sam da sam videla nešto.
Ti si zapravo luda.
Sklona samoubistvu. Taj momak je mogao biti psihopata.
Bila sam spremna za ispitivanje FBI, poput onih u TV emisijama.
To je bilo tako uzbudljivo.
Fenomenalno. Sada si i ovisnik o adrenalinu. To je super.
Idi na bandži džamping, ne sedaj na motor sa gubitnicima. Ludača.
Alis, videla sam ga!
Možda sam sada luda. Pretpostavljam da je to u redu.
Ako je uzbuđenje i opasnost potrebno da bih ga videla,
onda ću to i da nađem.
Dođavola, pa gde si ti do sad, ludačo?
Ja... Donela sam nešto.
Pomalo je ludo.
Opa, gvožđe sa otpada. Nije trebalo.
Videla sam ih na otpadu.
Verovatno će popravka koštati više nego što vrede,
ali onda sam pomislila, ako imam prijatelja mehaničara da mi pomogne...
A, ja bih bio taj prijatelj mehaničar? - Tako je.
Od kad se ti ložiš na motore? - Od sad.
Pretpostavljam da sad misliš kako je ovo zaista glupo i nepromišljeno.
Pa, zaista jeste glupo i nepromišljeno.
Kada počinjemo?
Sada. Molim te. - Dobro.
Pažljivo, te stvari su zaista teške.
Deluje mi ko da si odjednom nakvasao. Kako se to desilo?
Tebi je tek 16. Ne razumem. - Godine su samo broj, lutko.
Koliko je tebi sada? 40?
Ponekad se osećam tako.
Ta pesma je baš dobra. Ne sviđa ti se?
Pa, zapravo, ne volim više muziku... na neki način.
Dobro. Onda, nema više muzike.
Razmišljala sam, ako ćemo ovo raditi svaki dan, a nadam se da hoćemo,
moramo nekako da sređujemo i domaće. Neću da Bili pomisli kako loše utičem
na tebe. - Ti da utičeš na mene? Molim te.
Jesi li ti... Ja sam starija od tebe, tako da sam ja ta koja utiče,
a ti si taj na koga se utiče. - Ne, ne, ne.
Moja veličina i znanje u suštini mene čine starijim od tebe.
Pogotovo zbog tvoje slabosti i nedostatka znanja.
Ja sam te ubedila da mi popraviš dva motora,
zar te to ne čini mladim i naivnim?
Dobro. Gde smo onda sad?
Ja imam 35, a ti oko 32. - Ma daj.
Hej, Džejk, jesi li tu? - U redu je, to su moji drugari.
Zdravo, Džejk. - Momci, ovo je Bela.
Bela, ovo su Kvil i Embri.
Ja sam Kvil Ateara.
Znači, priča o motorima je istinita. - Da, naučila sam ga svemu što zna.
A šta je sa pričom da si mu ti devojka?
Pa, mi smo drugovi. Ne znam. - Ispala.
Zar se ne sećate da sam rekao da je ona devojka i drugarica?
Embri, da li se ti sećaš da je to naglasio? - Ne.
Znači, rekao je da sam mu devojka? To je baš strava.
Da, naravno. Kvil zapravo vodi rođaku na matursko.
Pa, šta je tu loše. Znaš, baš si vickast, crnooki!
Stavljam 5 dolara na Kvila. - Dogovoreno.
Draga Alis, volela bih da imam tvoju pravu adresu.
Volela bih da mogu da ti pričam o Džejku.
Čini da se osećam bolje.
Hoću reći, čini da se osećam živom.
Rupa u mojim grudima,
sve dok sam sa Džejkom,
deluje skoro zalečena.
Bar na kratko.
Kvil je pitao može li doći da pomogne. Mislim da mu se sviđaš, malo previše.
Ja nisam baš u tom fazonu, sa mladim momcima.
Šta je to sa tobom i godinama?
Koliko je godina imao onaj Kalenov?
Ali čak i Džejk ne može da otera loše snove.
Hej, Bela.
Jesi li dobro? - Ne.
Mislio sam da će ova stvar da pomogne, ali izgleda da ipak ne može.
Mogu li da te pitam nešto?
Svo to druženje sa Džejkobom,
čini se da ti skreće misli, bar na kratko?
Znaš, ponekad,
moraš da naučiš da voliš ono što je dobro za tebe.
Razumeš li?
Naravno, šta ja znam. Ja sam večiti neženja.
Poznati ženskaroš.
Nastavi da spavaš. Ja... volim te.
Da sam ti rekao da ne mogu da sredim ove motore, šta bi rekla?
Da li ti to sumnjaš u svoje mehaničarske sposobnosti?
Ne, nikako. To mi ide odlično.
Samo,
možda sam, da sam bio pametniji, mogao da odužim sklapanje.
Da si mi rekao da ne možeš da popraviš motore, rekla bih
"to je baš tužno", ali to bi značilo samo da moram
naći nekog drugog da to obavi.
Je li to Sem Juli?
Jeste. On i njegova banda.
Zaboga!
Jesi li video to?
Bela, oni se ne tuku zapravo. To je skakanje sa stena.
Užasno zastrašujuće, ali skroz uzbudljivo.
Uzbudljivo? - Većina nas skače sa manje visine,
ali Kvil se dokazuje Semu i njegovim pulenima.
Deluje da si ljut na njih ili tako nešto?
Ne znam. Deluje kao da upravljaju celim mestom.
Embri ga je pre zvao "čova na steroidima"
a pogledaj njega sada. - To je Embri?
Da. - Šta mu se desilo?
Izostaje iz škole. A sada, odjednom, prati Sema svuda
kao neko kučence. Isto se desilo i sa Polom i Džerijem.
Sem me stalno gleda.
Kao da čeka i mene, tako nekako.
Počinje da me plaši.
Pa, samo ga izbegavaj.
Pokušavam.
U redu.
Deluješ uplašena. - Nisam.
Dobro. Kočnica. - Ovo ovde?
Kvačilo. Dobro. Gas.
Spremna? Sada lagano otpusti kvačilo.
Bela!
Prestani!
Jesi li dobro?
Idemo ponovo.
Stisni kočnicu.
Želim ponovo. - Da li ti pokušavaš da se ubiješ?
Ne. Hoću ponovo. - Ne može. Zaboravi.
Nema više motora. Čoveče, tvoja glava.
Bože. Izvini... - Šta? Izvinjavaš se što krvariš?
Da, izgleda.
Pa, to je samo krv, Bela. Ništa posebno.
U šta zuriš?
Nekako si lep.
Koliko jako si udarila glavu?
Prilično jako.
Idemo.
Videla sam nešto u šumi. -Naravno, dušo, ja ti verujem.
Laže. Samo hoće da mu se posreći.
Bio je crn i ogroman. Na četri noge veći od čoveka.
Možda medved? - Ili vanzemaljac.
Sreća tvoja da te nije kidnapovao. - Da.
Pa, videla sam ga.
Zdravo svima. Ćale mi je pokazao izveštaje iz stanice.
Izgleda da je 5 planinara ubio nekakav medved.
Ali ne mogu da nađu medveda.
To je bio poslednji put da planinariš, devojko.
Pa, Bela se vratila.
Izgleda. - Odlično. Dobro došla.
Pa, pazi... sad kada opet pričaš i jedeš, znaš ono
unosiš malo proteina u sebe.
Pitao sam se da li bi možda htela da pogledamo neki film.
Da, naravno. Volela bih. - Super.
Da vidim, mogli bismo da pogledamo "Ljubav čitana od nazad je ljubav"
Glup naslov, ali to je romantična komedija i trebalo bi da je...
Ne, bez romantike.
Šta kažeš na "Udarac u lice"? Jesi li čuo za njega?
Pa, to je akcioni film. - Da, savršeno.
Oružje, adrenalin, to mi godi.
U redu. - Trebalo bi da nas ide što više.
Društvo, da li bi ste vi išli da gledamo "Udarac u lice"?
"Udarac u lice", naravno. Majk, pa to je trebalo da gledamo.
Sećaš se trejlera? "Udarac u lice"...
Idemo u bioskop sa Belom.
Znači, "Udarac u lice"? Voliš akcione filmove?
Ustvari, ne.
Čuo sam da je užasan. Loš.
Slušaj, da li ti uopšte imaš dovoljno godina da ga gledaš?
Mislim, bez ikakvih predrasuda. - Pa, ona mi kupuje kartu...
Džesika i Anđela su zvale,
imaju stomačni virus, tako da je Erik ostao sa njima.
Bićemo samo nas troje. - Odlično.
Odlično.
Uh, povraća mi se.
Molim te. - Mekušac.
Trebala bi da se držiš nekoga sa jačim stomakom.
Nekoga ko se smeje onome što slabiće tera na povraćanje.
Da, držaću oči širom otvorene ne bih li ga videla.
Žao mi ga je. Verovatno ima taj grip koji vlada.
Šta? Ne mogu da te držim za ruku?
Ne, naravno da možeš.
Ali mislim da za tebe ima drugačije značenje, pa...
U redu, reci mi nešto: Sviđam ti se, zar ne?
I smatraš da sam nekako lep?
Džejkobe, molim te. Ne radi to.
Zašto?
Jer ćeš sve da upropastiš.
I, potreban si mi.
Pa, ja imam vremena. Neću odustati.
Ne želim da odustaneš, ali samo zato što ne želim da odeš.
To je veoma sebično.
Ja nisam poput auta koji možeš da popraviš.
Nikada neću pravilno ići, tako da bi trebalo da me se plašiš.
To je zbog njega, zar ne?
Vidi, znam šta ti je uradio.
Bela, ja to nikada, nikada ne bih uradio.
Nikada te neću povrediti. Obećavam.
Neću te izneveriti. Možeš računati na mene.
Pa,
Moram da idem kući.
Bilo mi je loše pre filma, u redu?
Koji je tvoj problem? - Sada? Ti si moj problem.
Loše ti je? Možda bi trebalo da odeš u bolnicu.
Hoćeš da te ja smestim u bolnicu?
Džejk, film je već gotov. Šta to radiš?
Ti... tako si vruć.
Kao da imaš groznicu. Jesi li dobro?
Ne znam šta se dešava.
Moram da idem.
Momak je čudan.
Džejk, tvoj tata kaže da imaš mononukleozu i da mi
ne dozvoljava da te posetim, ali možeš li me bar pozvati?
Hej, opet ja. Samo,
žao mi je zbog onog što sam rekla u bioskopu.
Samo sam htela da ti čujem glas. Bez ikakvog pritiska.
Džejkobe, molim te, pozovi me.
U redu, trebalo bi da se vratimo do tri sata.
Ne moram da idem na pecanje, danas. - Da, treba da ideš.
Da, trebalo bi. Idi. Šta pričaš? Samo, budi pažljiv.
Uvek sam.
Ni jedan medved ne prilazi blizu mene, Bela. Moj kung fu je prejak.
Ošišao si se?!
I imaš tetovažu?!
Bela... - Mislila sam da si previše bolestan da bi izašao napolje
ili se javio kada te zovem.
Odlazi odavde.
Šta?
Odlazi.
Šta ti se desilo? Šta nije... Hej!
Šta se desilo?
Je li te se Sem dočepao? Je li to u pitanju?
Sem pokušava da mi pomogne, ne krivi njega.
Ali ako želiš nekoga da kriviš,
onda krivi one tvoje smrdljive krvopije koje toliko voliš, Kalenove.
Nemam pojma o čemu govoriš. - Znaš ti tačno o čemu ja pričam.
Lagala si sve odreda, pa i Čarlija. Ali mene ne možeš.
Više ne.
Vidi, Bela
ne možemo više biti prijatelji.
Džejk, znam da sam te povređivala
i to me ubijalo. To me ubija!
Možda, ako bi mi dao malo vremena ili...
Nemoj. Nisi ti u pitanju!
Ako nisi ti onda sam ja, zar ne?
Istina je. Ja sam.
Ja nisam... dobar...
Pre sam bio dobro dete.
Ali više nisam.
Uostalom, nije ni bitno. Gotovo je.
Ne možeš da prekineš sa mnom. Hoću reći...
Hoću reći, ti si mi najbolji prijatelj.
Obećao si mi.
Znam, obećao sam da te neću povrediti, Bela.
A ovako ja održavam to obećanje.
Idi kući. I ne vraćaj se više ili ćeš biti povređena.
Alis,
sve je...
sve je opet loše.
Bez Džejka ne mogu da izdržim.
Više ne viđam Edvarda
i počinjem da osećam kao da nije ni postojao.
Naći ću mesto gde mogu opet da ga vidim.
Bela!
Lorane?
Nisam očekivao da te ovde vidim.
Hteo sam da posetim Kalenove, ali kuća je prazna.
Iznenađen sam da su te ostavili.
Zar im nisi bila nešto poput ljubimca?
Da, moglo bi se tako reći. - Da li te Kalenovi često posećuju?
Laži!
Svakako. Stalno. -Bolje laži!
Reći ću im da si svraćao.
Verovatno ne bi trebalo da kažem Edvardu.
Prilično je zaštitnički nastrojen. - Ali on je sad daleko, zar ne?
Zašto si ti ovde?
Činim jednu, recimo uslugu, Viktoriji.
Viktoriji? - Zamolila me da vidim da li si još uvek pod zaštitom Kalenovih.
Viktorija smatra da je jedino fer ako ona ubije Edrvadovu ljubav,
s obzirom da je on ubio njenu. Oko za oko.
Zastraši ga. -Edvard će znati ko je to uradio i poći će za tobom.
Ne verujem da hoće.
Uostalom, koliko mu značiš
ako te je ostavio ovde, nezaštićenu.
Viktorija neće biti srećna što sam te ubio,
ali ne mogu da se oduprem.
Tako si primamljiva. - Molim te, nemoj.
Mislim, ti si nam pomogao.
Ne plaši se. Činim ti uslugu.
Viktorija je planirala da te ubija polako i bolno.
A ja ću to obaviti brzo, obećavam. Nećeš ni osetiti.
Edvarde, volim te.
Ne mogu da verujem.
Tata, videla sam ih. - Šta je bilo?
U šumi. To nisu medvedi.
Kako to misliš u šumi? Bela, šta si radila u šumi?
To su vukovi. Mislim, ogromni vukovi.
Jesi li sigurna u to, Bela? - Da, upravo sam ih videla.
Jurili su... nešto. - Vukovi?
Videla si ih?
U redu. Pa, Hari, jesi li raspoložen za lov?
Da okupimo momke? - Da, naravno. Samo da...
Znam da će ti vukovi biti mrtvi. A Loran će reći da sam nezaštićena
Viktoriji.
Trebalo bi da odem u stanicu. - Da, trebalo bi. Idi.
Možeš li ostati u kući?
Bela?
Uplašio si me. Šta to radiš?
Pomeri se, dolazim gore.
Zdravo.
Vidi, žao mi je.
Za šta? - Voleo bih da mogu da objasnim,
ali, bukvalno, ne mogu.
Da si ikada imala tajnu koju ne smeš nikom, ko nije tvoj, da otkriješ...
Pa, tako je meni.
I još gore.
Nemaš pojma kako mi je teško da to podnesem.
Mrzim ovo. Mrzim to šta su ti uradili.
Ubicinu stranu priče ti već znaš.
Bela, da li se sećaš, kada smo šetali plažom u La Pušu...
Priče? Priče o Hladnima?
Mislim da razumem zašto se samo tog dela priče sećaš.
Mora da postoji nešto, što možeš da uradiš...
Ne! Ovo je za ceo život.
Možda bi trebalo da zbrišemo nekako, samo da odemo odavde. Samo ti i ja.
Ti bi to uradila?
Uradila bih za tebe.
To nije nešto od čega mogu da pobegnem.
Ali bih pobegao sa tobom, kada bih mogao.
Moram da idem. Počeće da brinu gde sam.
Dođi ovamo.
Molim te, pokušaj da se setiš. Bilo bi mi mnogo lakše
kada bi ti znala.
Pokušaću. Ali... Džejk, šta to radiš?
Džejk, čekaj.
Džejk!
Edvarde, bojim se. - I treba.
To je zaista samo stara priča... ne bi trebalo da pričam o tome...
Da li si znala da Kviliti navodno potiču od vukova...
Bela? - Moram da ga vidim.
Nije tu.
Žao mi je, ali zaista moram da ga vidim.
Šta si uradio? Šta si uradio?
Šta si mu uradio? - Mirno. - On ovo nije želeo.
Šta smo mi uradili? A on? Šta ti je rekao?
Smirite se! - Ništa! Nije mi ništa rekao, jer vas se plaši.
Sada je prekasno! - Bela, povuci se.
Pole, smiri se. Odmah!
Bela! - Beži!
Džejk, beži!
Odvedite Belu kod Emili. - Vukovi su se pokazali.
Alis, da li je moguće da je sve istina?
Bajke i strašne priče?
Zar je moguće da ništa nije razumno i normalno.
Trebalo bi da se vratimo i vidimo da li je Džejkob dobro.
Pol je zario zube u njega...
Nema šanse, Džejk je prirodni talenat. Jesi li video preobražaj?
Pet dolara da ga Pol nije ni ogrebao? Hajde, Bela. Ne ujedamo.
Pričaj u svoje ime.
Hej, u vezi sa Emili, Semovom verenicom,
nemoj da buljiš, to Semu teško pada.
Zašto bih buljila?
Hej, momci, jeste li gladni? Kao da treba da pitam.
Ko je ovo? - Bela Svon, ko bi drugi bio?
A, znači, ti si vampirova devojka.
A, znači, ti si vučija devojka.
Izgleda da jesam. Verena sam za jednog.
Ostavi nešto i braći. I dame imaju prednost.
Mafin? - Da, hvala.
Izgleda da je Džejk pronašao način da zaobiđe Semovo naređenje.
Meni nije ništa rekao. - To ti je vučija stvar.
Kada Alfa izda naređenje, hteli ne hteli, moramo da ga slušamo.
I možemo jedni drugima da slušamo misli.
Začepi. To su vredne tajne. Prokletsvo.
Ova riba trči sa vampirima.
Pa, ustvari ne možeš trčati sa vampirima,
jer su jako brzi.
Ma nemoj? Pa, mi smo brži. Jesi li se uplašila?
Pa, niste prva čudovišta koja sam upoznala.
Džejk je bio u pravu, dobra si sa čudnim stvarima.
Oprosti.
Tako znači, ti si vukodlak.
Da, koliko znam.
Nekoliko srećnih članova plemena imaju taj gen
i kada se krvopije dosele u grad, groznica sve pokrene.
Mononukleoza.
Da, kamo sreće.
Pa, zar ne možeš naći način da to zaustaviš?
Mislim, nije u redu...
To nije kao da biram svoj životni stil, Bela.
Takav sam rođen i ne mogu to da promenim.
Takav si licemer. Šta, nisam čudovište prave vrste za tebe?
Nije stvar u tome šta si, već šta radiš.
Oni nikada nisu nikoga povredili,
a vi ubijate ljude, Džejk. - Bela, mi nikoga ne ubijamo.
Pa ko onda ubija?
Mi pokušavamo da zaštitimo ljude od jedine stvari koju ubijamo.
Vampira.
Ali vi ne možete... - Ne brini, ne smemo
da diramo tvoje drage Kalenove sve dok ne prekrše sporazum.
Nisam to mislila.
Ne možete ubiti vampira. On će ubiti vas.
Bela, pobrinuli smo se za to. Sa celim krdom neverovatno je lako.
Loran? - A njegova crvenokosa devojka je sledeća. - Viktorija je ovde?
Bila je. Jurili smo je sve do Kanadske granice neko veče.
Ali stalno se vraća, ne znamo šta juri.
Ja znam.
Mene.
Ne brini, pazimo na ovo mesto.
Neće prići blizu ni tebe ni Čarlija.
Morate biti pažljivi, jako je brza. Nemaš pojma kako je brza.
Znaš, tvoj nedostatak poverenja u nas pomalo vređa.
Bolje da krenem. - Moraš da ideš?
Da, moram da ubijem jednog vampira.
Alis, u redu sam
i potpuno sama.
Veruj mi, tako je stalno.
Džejkob je otišao. Lovi Viktoriju.
A Čarli lovi Džejkoba.
A i ti si otišla,
kao i Edvard.
Ničeg više nema.
Našao si nešto, Hari?
Ne, ništa.
Ali shvatila sam gde treba da odem.
Šta treba da uradim da bih ga ponovo videla.
Ne radi to.
Hteo si da budem ljudsko biće.
Gledaj me.
Molim te.
Zbog mene. -Drugačije nećeš ostati kraj mene.
Bela, molim te.
Diši.
Diši, Bela, diši.
Bela, Bela, čuješ li me?
Džejkobe.
Dođi ovamo.
Dođavola, o čemu si razmišljala?
Samo sam htela da vidim nešto.
Hej, idem da pomognem u Harijevoj kući.
Šta se desilo Hariju? - Imao je srčani udar.
Celo pleme, moj otac, svi su u njegovoj kući uz njegovu porodicu.
Je li mu dobro? - Umro je.
Idemo, daću ti nešto suvo da obučeš.
Primakni se uz 40 stepeni.
Bože! Ruke su mi se smrzle.
Mora da je lepo kad ti nikad nije hladno. - To je vučija stvar.
Nije, to je Džejkobova stvar.
Ti nisi samo vreo.
Ti si nešto kao sunce.
Bolje je, sada kada ti znaš sve o meni.
Šta?
Videla si šta se desilo Emili.
Sem se razbesneo,
preobratio se u deliću sekunde, a ona je stajala preblizu.
On to nikada neće moći da ispravi.
Šta ako se ja tako naljutim na tebe?
Ponekad,
osećam kao da ću izgubiti sebe.
Nećeš me ostaviti
bez onoga što sam videla i oduvek u tebi volela.
Nećeš izgubiti sebe.
Ja to neću dozvoliti.
Kako?
Tako što ću ti stalno pričati
koliko si poseban.
Hvala ti. Za sve.
Čekaj.
Tu je vampir.
Kako znaš? - Mogu da ih nanjušim. Vodim te odavde.
To je Karlajlov auto. Ovde su.
Bela, to je trik. Stani. Moraš poći sa mnom.
Oni me neće povrediti. - Ako su se Kalenovi vratili,
ovo je njihova teritorija.
Sporazum kaže da možemo da štitimo samo na našoj zemlji.
Ne mogu ovde da te štitim. - Dobro. Ni ne trebaš.
Sada ćeš preći liniju. - Ne sprečavaj me. Molim te.
Alis -Bela, ali...
Izvini, ja... ne mogu da verujem da si ovde.
Moraš mi objasniti kako to da si živa.
Šta? - Imala sam viziju o tebi. Skočila si sa litice.
Zašto si pokušavala da se ubiješ? Šta sa Čarlijem? Šta sa...
Nisam pokušavala da se ubijem. To je bilo samo skakanje sa litice.
Rekreativno. Bilo je zabavno.
Nikada nisam upoznala nikoga ko zbog gluposti rizikuje svoj život.
Ja... Da... Da li si mu rekla?
Ne.
On zove samo jednom u par meseci.
Rekao je da želi da bude sam.
Kakav je to odvratni, odurni pseći miris?
To sam verovatno ja.
Ovo je Džejkobovo. - Ko je Džejkob?
Džejkob je, na neki način vukodlak.
Bela, nije dobro biti u društvu vukodlaka.
Pričaj u svoje ime.
Morao sam da se uverim da si u redu.
Mislila sam da ne možeš da me štitiš ovde.
Izgleda da me nije briga.
Pa, ja je neću povrediti.
Ne, ti si samo ledena, ali mi pričamo o drugoj hladnoj krvopiji,
koja pokušava da ubije Belu, zbog vas. - Viktorija?
Da, Viktorija se mota ovuda. - Nisam je videla.
Nisam videla ni da si izašla iz vode.
Ne mogu da vidim kroz tebe i tvoj pseći čopor.
Nemoj... da me nerviraš. - Hej, prestanite.
Moglo bi da postane veoma gadno. - Prestani, prestani!
Ostaviću vas na kratko.
Ne ideš nigde? Vratićeš se, zar ne?
Čim izbaciš psa napolje.
Je li on...
Da li su ostali... koliko Kalenovih je ovde i koliko planiraju da ostanu?
Ne. Samo je Alis ovde.
I može da ostane koliko god želi.
Da li se ostali vraćaju?
Ne.
Ne, koliko ja znam.
Još nešto?
Ne, to je sve.
Pa, ako je to sve, bolje da otrčiš nazad Semu.
Uradio sam to ponovo. Stalno kršim obećanja.
Ne moramo ovo da radimo jedno drugom.
Da, moramo.
Kuća Svonovih.
Nije ovde, trenutno.
Sređuje stvari oko sahrane.
Ko je bio? - Uvek zasmeta.
Ko je to bio? - Bela, skloni se. - Džejk, ko je to bio?
Bela, Edvard! Misli da si mrtva.
Rozali mu je rekla zašto sam došla ovamo.
Zašto... zašto mi nisi dao da pričam sa njim?
Nije tebe tražio. - Šta me briga. - Bela, Bela, otići će Volturijevim.
I on hoće da umre.
Ostavio te je, Bela. Nije te više hteo. Sećaš se?
Neću mu dozvoliti da se ubije zbog osećaja krivice.
A šta sa tvojim ocem?
Imam 18 godina, mogu da idem gde hoću. Ostavila sam mu poruku.
Molim te, Bela. Samo...
ostani ovde. Zbog Čarlija...
ili zbog mene.
Moram da idem.
Preklinjem te. Molim te.
Zbogom, Džejkobe.
Dobro.
Znači, odlučili ste.
Bojim se da su tvoje sposobnosti
previše dragocene da bi ih uništili.
Ali ako si nesrećan sa svojim životom,
pridruži nam se. Mi bismo bili oduševljeni
da koristimo tvoje sposobnosti.
Zašto ne bi razmislio o tome da ostaneš sa nama?
Znate da će se to desiti, u svakom slučaju. - Ne, bez razloga.
Kakva šteta.
Pretpostavljam da nisi iznajmila ovaj auto.
Mislila sam da se nećeš buniti zbog krađe. - Danas, ne.
Šta vidiš? - Odbili su ga.
I? - Napraviće scenu.
Pokazaće se pred ljudima. - Ne! Kada?
Sačekaće podne, kada sunce bude najviše.
Alis, moraš da požuriš! - Ima još vremena.
Zašto su svi u crvenom? - Festival Svetog Markusa.
To je u sećanje na dan kada su isterali sve vampire iz grada.
To je savršen momenat. Volturijevi mu neće dati
dovoljno vremena da se otkrije. - Još pet minuta. - Bela... diši.
Bela, ti si jedina koju on neće videti da dolazi.
Ako ja budem išla, pročitaće mi misli, misliće da lažem i samo će ubrzati.
Gde treba da idem? - Biće ispod tornja sa satom.
Ne. - U raju sam...
Moraš se pomeriti.
Otvori oči. Pogledaj me. Živa sam, moraš se pomeriti.
Bela?
Ovde si? - Da, ovde sam.
Živa si?
Da.
Morala sam da te nateram da me vidiš samo još jednom,
da bi znao da sam živa i da ne treba da osećaš krivicu, ni za šta.
Sada mogu... da te ostavim na miru.
Nije nikada trebalo da odem.
Nisam mogao da živim u svetu u kom tebe nema.
Ali rekao si... - Lagao sam.
Morao sam da lažem, a ti si mi tako lako poverovala.
Zato što nije imalo smisla, da me voliš...
Ja sam ništa... ljudsko biće... ništa.
Bela, ti si sve. Ti si moje sve.
Izgleda da nam ipak neće biti potrebne vaše usluge.
Aro želi opet da razgovara sa tobom. - Ni jedan zakon nije prekršen.
Mi mislimo drugačije. Treba da razgovoramo negde gde je prikladnije.
U redu. Bela, zašto se ne bi pridružila ostalima na festivalu.
Devojka ide sa nama. - Nema šanse. Idite dođavola.
Ma dajte, momci, festival je u toku. Ne želite scene, zar ne?
Ne želimo. - Dosta je.
Aro me poslao da vidim zašto ste se toliko zadržali.
Samo radi šta ona kaže.
Napred.
Ne plaši se.
A ti? - Ni ja.
Je li ona ljudsko biće? - Jeste.
Da li ona zna? - Da.
Ali zašto onda... Ona želi da bude...
I biće. - Desert.
Sestro, poslali smo te po jednog, a dovodiš dvoje... i po.
Pametna devojka! - Kako lepo iznenađenje.
Bela je ipak živa. Zar to nije divno?
Obožavam srećne završetke.
Tako su retki.
La tua cantante (tvoja pevačica)
Njena krv te tako privlači, da sam i ja ožedneo.
Kako možeš da stojiš tako blizu nje?
Nije bez napora. - To mogu da vidim.
Aro može, jednim dodirom, da vidi sve misli koje je neko pomislio.
I sada znaš sve. Pa, hajde da završimo.
Pa i ti si popriličan čitač misli, Edvarde.
Ali ne možeš da čitaš Beline misli.
Fascinantno.
Voleo bih da vidim da li si izuzetak i za moje moći.
Da li bi mi učinila čast?
Zanimljivo. Ne vidim ništa.
Pitam se...
Da li je imuna na sve naše moći?
Džejn, hoćemo li?
Ne. - Bol.
Prestani! Molim te, prestani! Prestani!
Prestani da ga povređuješ, molim te! Molim te!
Džejn? - Gospodaru?
Samo napred, draga moja.
Ovo će možda malo boleti.
Izvanredno!
Može nas sve izbeći.
Pa, šta da radimo sa tobom sada? - Već znaš šta treba da uradimo, Aro.
Ona previše zna. Pretnja je za nas.
To je tačno.
Molim vas, ne! Ne, molim vas! Molim vas!
Ubijte mene. Ubijte mene.
Ne njega!
Kako neobično.
Odrekla bi se svog života, za nekog poput nas. Vampira!
Bezdušno čudovište. - Bela, beži od njega.
Vi ne znate ništa o njegovoj duši.
Ovo je žalosno...
Samo da si imao nameru da joj podariš besmrtnost.
Čekajte!
Bela će biti jedna od nas!
Videla sam to! Ja ću je preobraziti!
Veličanstveno! Videti ono što si ti videla,
pre nego što se desi!
Tvoj dar me čini radoznalim,
besmrtna Isabela.
Idite sada. Obavite sve.
Hajde da već jednom završimo sa ovim.
Hajdi samo što nije stigla. Hvala vam na vašoj poseti.
A mi ćemo vam je uzvratiti da se uverimo da ste ispunili
svoju stranu dogovora. Nećemo vam pružiti drugu šansu.
Zbogom, moji mladi prijatelji.
Dobar ulov. - Da, deluju sočni.
Sačuvaj malo i za mene.
Ovuda, molim vas. Ostanite u grupi.
Ovde si?!
Možeš da spavaš.
Biću ovde i kad se probudiš.
Bela, jedini razlog što sam otišao je taj što sam mislio da te tako štitim.
Da ćeš, ako ne budem kraj tebe, imati šansu za srećan, normalan život.
Tebi je lako da odeš.
Ostaviti tebe je bilo nešto najteže što sam uradio u mojih 100 godina.
Ali zaklinjem ti se, nikada te više neću izneveriti.
Tako mi je žao.
Čarli dolazi...
Hej, jesi li dobro? - Dobro sam.
Tata, ne treba da brineš.
Znaš, poslednji put kada si to rekla nestala si i nisam te video tri dana.
Zaista mi je žao, tata.
Da mi to više nikada nisi uradila, Bela.
Nikad više.
I kažnjena si. Do kraja života.
U redu.
Tehnički, nisam prekršio ni jedno njegovo pravilo.
Rekao je da više ne smem da kročim kroz njegova vrata,
a ja sam ušao kroz prozor.
On mi neće tako lako oprostiti.
Znam.
A ti?
Nadam se da možeš,
jer ja iskreno ne znam kako da živim bez tebe.
Jednom, kada me Alis preobrazi, hoćemo li...
Ona hoće da te ja promenim.
Od Volturijevih se uvek možemo sakriti.
Ne. Ne.
Svi vi znate šta hoću.
A ja znam da jako puno tražim od vas.
Jedino fer što mi pada na pamet jeste da glasamo.
Nemaš pojma o čemu govoriš. - Ućuti.
Alis? - Ja te već smatram mojom sestrom.
Za. - Hvala ti. - I ja glasam za.
Bilo bi lepo kada ne bih stalno želeo da te ubijem.
Žao mi je.
Zaista mi je žao, zbog vas oboje, kako sam se ponašala, i veoma sam zahvalna,
što si bila dovoljno hrabra da odeš i spaseš mog brata.
Ali ovo nije život koji bih izabrala za sebe.
Volela bih da je neko glasao protiv kada sam ja bila u pitanju.
Tako da - ne...
Ma nek ide dođavola, glasam za!
A sa Volturijevim možemo na neki drugi način započeti borbu.
Ja te već smatram delom ove porodice. Za.
Zašto mi ovo radite? Znate šta ovo znači.
Već si izabrao da nećeš da živiš bez nje, a to mi ne ostavlja izbora.
Ne želim da izgubim sina.
Sačekaću dok maturiram, da bi Čarliju bilo lakše.
Edvarde, želim da ti budeš taj koji će to uraditi.
Želi da razgovara sa mnom.
Vidim da si još živa. - Misli da sam ja taj koji te podržava u tome.
Ti se samo drži van moje glave.
Džejkobe, znam da želiš nešto da mi kažeš,
ali pre toga, voleo bih da ja tebi nešto kažem.
Hvala ti!
Hvala ti što si držao Belu u životu, kada... ja nisam.
Ne, nisi. A i nije bilo za tvoje dobro, veruj mi.
Svejedno sam zahvalan.
Ali sada sam ovde i neću je napustiti, sve dok mi ona ne naredi.
To ćemo da vidimo.
Hej, sad je moj red da govorim.
Ovde sam da te podsetim na nekoliko ključnih tačaka iz sporazuma.
Nisam zaboravio. - Koje ključne tačke?
Ako iko od njih ugrize ljudsko biće, primirje je gotovo.
To šta sam ja izabrala tebe se ne tiče.
Ne, neću ti dozvoliti.
Nećeš biti jedna od njih, Bela. - Ti se tu ne pitaš.
Znaš šta će ti to učiniti, ja neću imati izbora.
Bela, molim te, idemo. - Čekaj.
Hoće li me povrediti? Pogledaj mu misli.
Džejk,
volim te,
ali molim te,
nemoj me terati da biram,
jer bi bio on.
Uvek je bio on.
Bela...
Zbogom, Džejkobe. - Ti mi se ne obraćaj u njeno ime.
Bela, idi odavde.
Stanite!
Prestanite! Ne možete povrediti jedan drugog, a da ne povredite mene.
Džejk...
U pravu je. Ne bi trebalo da postaneš ono što sam ja.
Ne možeš to da uradiš?
Možeš li, molim te da sačekaš?
Daj mi samo pet godina.
To je predugo.
Tri?
Tako si tvrdoglava.
Šta uopšte čekaš?
Imam jedan uslov.
Ako želiš da to ja uradim.
Kakav uslov?
Posle toga večnost.
To je ono što tražim.
Udaj se za mene, Bela.