www.titlovi.com
Oprostite.
Dođite, draga. Pripremit ćemo vas za spavanje.
Nisam nitko poseban. Prosječan čovjek s prosječnim mislima.
Vodio sam prosječan život.
Nisu mi podigli spomenike i ime će mi brzo zaboraviti.
No u jednom sam pogledu uspio sjajnije nego itko na svijetu.
Dobro izgledaš, Duke. -I osjećam se dobro.
Volio sam, dušom i srcem, i meni je to uvijek bilo dovoljno.
Kako ide, Harry? -Trudim se umrijeti, ali ne daju mi.
Ne možeš imati sve.
Danas je velik dan. -To govorite svaki dan, vraže stari.
Divan je dan. Idemo prošetati. -Radije ne bih.
Morate izaći iz sobe. Hajde, koristit će vam svjež zrak.
'Dan!
Žao mi je, danas nije pravi dan. Nije raspoložena.
'Dan!
Ovo je Duke. Došao vam je čitati.
Čitati?
Ne. Ne znam.
Hajde! Svidjet će vam se. Vrlo je duhovit.
Dobro. Gdje smo stali?
Aha, da. Susret u zabavištu.
Noah je bio ondje s prijateljima Finom i Sarom. -Noah?
Ondje su se upoznali. 6. lipnja 1940.
Allie je imala 17 godina. -Mali čovjek osvaja nagradu!
Hvala što ste igrali. -Duhoviti ste! Pošteno sam mlatnuo.
Sve je to namješteno. -Zdravo! Kako se zovete?!
Tko je ona djevojka sa Sarom? -Zove se Allie Hamilton.
Ovdje je s obitelji preko ljeta. Otac joj je pravi bogataš.
Hej, Fin! -Osvojio sam ti nagradu, dušo.
Hvala, Fin!
Hoćeš šećerne vune? -Može.
Hoćeš plesati sa mnom? -Ne. -Zašto ne? -Zato što ne želim.
Noah, ona je s nama.
Allie, ideš s nama na veliki kotač?
Rado. -Dobro.
Noah Calhoun. -Što? -Radi u skladištu drvne građe s Finom.
Sasvim mi se unio u lice. -Da, vidjela sam. Noah ti je takav.
Čudim se da nam je prišao. Mislim da mu se sviđaš.
Prestani, budalo! -Jesi poludio?!
Što radiš? -Platit ću ti kad siđem, Tommy! Ja sam Noah Calhoun.
Pa? -Drago mi je. -Tko je to, Allie? -Kaže da je Noah Calhoun.
Volio bih te izvesti. -Makni se, prijatelju.
Samo dvije osobe na jednoj klupici, Noah! -Dobro.
Noah, siđi! Poginut ćeš!
Noah, prestani! -Hoćeš izaći sa mnom? -Što? Neću!
Nikada? -Ne! -Nikada?
Stari, sad ti je rekla. -Zašto nećeš? -Zato što ne želim.
Onda mi ne ostavljaš izbora. -Bože!
Prestani se glupirati! -Što to izvodiš?
Pitat ću te još jedanput. Hoćeš li izaći sa mnom?
Klizi mi ruka. -Primi se za šipku! -Tek kad ona pristane!
Izađi s njim, dušo! -Dobro! Izaći ću s tobom! -Što?
Nemoj iz samilosti. -Ne, želim to! -Želiš to? -Da! -Reci.
Želim izaći s tobom! -Opet! Dobro, onda ćemo izaći.
Misliš da si jako pametan, ha? -To nije duhovito!
Sredit ću ja njega. -Što to radiš?
Molim te, nemoj. Nemoj to raditi. Ne mogu vjerovati!
Sad više nisi tako napuhan, je li? -Osvetit ću ti se za ovo.
Možda hoćeš, možda nećeš.
Gledajte! To je ona djevojka iz zabavišta.
Sjećaš me se? -Naravno.
Gospodin u gaćama. Kako bih mogla zaboraviti.
Žao mi je, bilo je strašno glupo onako se popeti na kotač.
Ali morao sam biti blizu tebe.
Jednostavno me privlačiš.
Zaboga! To ti je fraza za upucavanje djevojkama? -Ne.
Neku večer si bio s nekom curom. -Što radiš večeras?
Što? -Ili sutra ili ovaj vikend? -Zašto? -Naš spoj.
Koji spoj? -Na koji si pristala. -Nisam. -Pristala si i zaklela si se.
Valjda sam se predomislila.
Znam da sam tebi prljavi stranac, ali ne poznaješ me.
Ali ja poznajem sebe.
Kad vidim nešto što mi se sviđa, moram to imati. Volim to.
Poludim za time. -O čemu govoriš? -O tebi.
Dobar si. -Što? -Dobar si. -Ne, krivo si me shvatila.
Fantastičan si! Zbilja si me zadivio.
Inače nisam takav. Žao mi je. -Jesi.
Ako želiš, mogu biti zabavan. Ozbiljan, pametan.
Praznovjeran. Hrabar.
I dobar plesač. Mogu biti što god želiš.
Samo reci što bi htjela i to ću biti.
Glup si. -Mogu biti i to.
Jedan spoj! Što ti se može dogoditi? -Radije ne bih.
Kako te mogu natjerati da se predomisliš? -Smislit ćeš nešto.
Siguran si da dolazi? -Bez brige. Idemo na kasnu predstavu.
Bože! Kakva slučajnost!
Allie, sjećaš se Noaha? -Sjećam.
Drago mi je što te opet vidim. -I meni. -Izgledaš predivno. -Hvala.
Zbilja predivno! -I ti izgledaš divno. I ja izgledam divno.
Možemo li sad u kino? Predstava počinje. -Poslije tebe.
Pošteno si se izborila za mene.
Čekajte me!
O čemu je bio film?
Izvoli. -Hvala.
Što radite? -Hoćeš prošetati sa mnom? -Uđite!
Prošetat ćemo. -Zaljubljeni ste?
Kužim, volite se. -Pazi što radiš. -Vidimo se!
Bilo je zabavno.
Jako dugo nisam bila u kinu. -Zbilja?
Od djetinjstva. -Molim?
Zauzeta sam. Nemam baš vremena.
Zauzeta si? -Imam strogo određen raspored.
Dani su mi unaprijed isplanirani.
Doručak, profesor matematike, profesor latinskog, ručak.
Sat tenisa, sat plesa. Katkad oboje.
Sat francuskog, sat klavira, večera.
Poslije provodim vrijeme s obitelji. Katkad moram nešto pročitati.
Čini se da si na putu prema uspjehu. -Itekako!
Šaljem molbe na razne koledže.
Radcliffe, Sarah Lawrence. To su oni koje bismo željeli.
Tko smo mi? -Što? -Rekla si oni koje bismo željeli.
Mama i tata. O svemu zajednički odlučujemo.
O svemu? -Ne baš o svemu, ali o najvažnijim stvarima.
A o svemu drugome smiješ odlučiti sama?
Ne budi bezobrazan! -Oprosti.
Samo me zanima što radiš iz zabave. -Kako to misliš?
Mislim...
Sve ovo moraš raditi, je li?
A što radiš zato što želiš?
Sad sam ti rekla.
Ne znam. Začuđen sam.
Zašto? -Uvijek sam mislio da si...
Što? -Pa...
Slobodna. -Što?
Slobodna.
I jesam slobodna.
Meni se tako ne čini. -Ali jesam.
Dođi, želim ti nešto pokazati. -Što radiš? -Hajde!
Pregazit će te! -Svi ovi auti?
Moj tata i ja znali smo ležati ovdje i gledati kako se mijenjaju svjetla.
Zeleno, crveno, žuto.
Mogla bi pokušati da želiš. -Ne. -Zašto?
Ne znam. Daj ustani!
U tome je tvoj problem. Ne radiš ono što želiš.
Dobro.
Što ako dođe auto? -Umreš. -Što?! -Samo se opusti. Vjeruj mi.
Moraš se naučiti vjerovati drugima.
Slikanje... -Što?
Pitao si što radim za sebe. Volim slikati.
Uglavnom mi glava stalno tutnji od svakojakih misli.
No kad uzmem kist u ruke, svijet utihne.
Dobro si?
Zašto se smiješ?
Ovo je bilo zabavno!
Hoćeš plesati sa mnom? -Hoću.
Sada? Ovdje?
Ne smije se plesati na ulici. -Ne smije se plesati na ulici.
Nemamo glazbe. -Sami ćemo je stvoriti.
Nemaš pojma o pjevanju! -Znam.
Ali volim tu pjesmu.
Južnjačka su ljeta ravnodušna prema kušnjama mladih ljubavnika.
Naoružani upozorenjima i sumnjama, Noah i Allie
bili su uvjerljiv portret mladića i djevojke
koji putuju dugom cestom ne obazirući se na posljedice.
Zaljubili su se, je li? -Jesu.
Dobro! Sviđa mi se takva priča. Nastavite.
Nakon te večeri, Allie i Noah provodili su zajedno svaki trenutak.
Ubrzo su postali nerazdvojni.
Ovo je jako lijepo.
Prelijepo kapanje ulomaka, nemaran popis,
onako kako ih dozivam ili na njih mislim.
Stvarne pjesme (ono što zovemo pjesme samo su slike),
pjesme noćne intime i muškaraca poput mene.
Ova pjesma, kapajući stidljivo i nevidljivo,
koju uvijek nosim i koju svi muškarci nose.
Nije loše za Whitmana. Čini se da imamo gošću.
Oprostite na smetnji. -Ne ispričavaj se. Dođi, dušo.
Sretni smo kad ovdje imamo još nešto osim mirisa drvne građe.
Tata, ovo je Allison Hamilton. -Allison, drago mi je. -Allie.
Drago mi je, g. Calhoun. -Zar sam tako star? Zovi me Frank.
Uđi, sjedni.
Allie... Lijepa je, sine. Mnogo ljepša nego što si rekao.
Ma nemoj? -Ne vjeruj mu.
Što to imaš? -Donijela sam vam nešto.
Da vidimo. Ti si ovo naslikala?
Prekrasno. Pa to je slika!
Znam kamo ćemo je objesiti. Hvala.
Ono je bila lijepa pjesma. Tko je to? -Whitman.
Kad je bio dijete, jako je mucao.
Tata! -Jesi. -Nisam znala. -Zamuckivao sam.
Zamuckivao, mucao, ista stvar. Ništa ga nisam razumio.
Zato sam ga tjerao da čita poeziju naglas.
Isprva nije zvučalo lijepo, no prestao je mucati.
Odlična ideja! -I ja mislim. -Nevjerojatno!
Ja volim Tennysona, ali on iz nekog razloga Whitmana.
Želiš li doručak? -Doručak? -Da. -Tata, 22 su sata.
Palačinke možeš jesti u bilo koje doba. Može doručak? -Naravno.
Ta ljubavna priča nije imala izgleda.
On je bio seosko, a ona gradsko dijete.
Ona je imala svijet na dlanu, a on je bio bez novca.
Noah! Dođi!
Pogledaj ih!
Što radimo? -Misliš da sam u prošlom životu možda bila ptica?
O čemu govoriš? -O reinkarnaciji.
Ne znam. -Ja mislim da sam možda bila.
Reci da sam ptica. -Neću.
Nemoj to raditi. -Reci da sam ptica. -Prestani.
Reci! -Ti si ptica.
Sad reci da si i ti ptica.
Ako si ti ptica, i ja sam.
Dođi, draga. -Što radiš?
Na tri, može? Lako je. Na tri. Spremna?
Jedan... Dva... -Dva...
Tri! -Ne! Ne mogu. -Ulazi u vodu!
Oprosti. Uđi u vodu, dušo.
Uđi u vodu! -Ne mogu! -U vodu!
Skači!
Ne, ne! Ubaci u brzinu i kreni! I drži ga u brzini.
Ništa ne shvaćam!
U mnogočemu se nisu slagali. Zapravo, jedva u bilo čemu.
Stalno su se svađali i prkosili jedno drugomu.
No unatoč razlikama, imali su nešto zajedničko.
Bili su ludi jedno za drugim.
Moram ići. -Ne! -Da, moram.
Allie! -Tata!
Nisam te vidjela!
Uplašio si me.
Stalno se družiš s tim dečkom.
Da.
Dovedi ga u nedjelju. Želim upoznati tog mladića. -Dobro.
'Noć, tata. -Laku noć.
Ajoj!
Mali kaže: Tata, ne shvaćam. A otac mu odgovara:
U teoriji smo obojica milijunaši, no u stvarnosti živimo s kurvama.
Taj sam vic čuo od biskupa Stevensa.
Olivia, makni piće. Mislim da je moj muž popio previše.
Čime se baviš, Noah? -Radim u skladištu drvne građe s Finom.
Uglavnom pilimo i meljemo balvane i gulimo koru.
To je lijepo, dušo. -Hvala.
Smijem li pitati koliko zarađuješ? -Koliko novca dobivam?
40 centi na sat.
Nije mnogo. Ali ja mnogo ne trebam. Uglavnom štedim.
Idemo jesti.
Ti i Allie provodite mnogo vremena zajedno.
Očito gajite duboke osjećaje jedno prema drugom.
Ta veza postaje ozbiljna, je li? -Da.
Još malo i ljetu je kraj. Što ćete učiniti?
Charleston je udaljen samo dva sata vožnje.
Ali Allie ide na Sarah Lawrence.
Nije ti rekla? -Ne, to mi nije rekla.
Pismo je upravo stiglo. Htjela sam ti reći. -U redu je.
A Sarah Lawrence je u New Yorku.
To nisam znao.
Anne, taj je razgovor preozbiljan za ručak.
Pusti djecu da se zabavljaju. Ponašaš se kao inkvizicija.
Šutim kao zalivena. -Jeste li čuli vic o redovnici i četiri pastuha?
Prestani! Odlazim od stola ako ispričaš još jedan vic.
Učinit ću to!
Ponaša se previše slobodno.
To je samo ljetna ljubav. -To je nevolja!
Je li to Allie?
Hoćeš da nekamo odemo? -Može.
Pričekaj ovdje.
Allie!
Dođi!
Jako zakorači.
Ne, nemoj...
Stani tu. Ne otvaraj oči.
Windsorova plantaža. Izgrađena je 1772.
Kažu da je Francis Marion na ovim stubama zaprosio svoju ženu.
Pazi! Oprezno, stube su klimave.
Kuća je golema! -Da, golema ruševina.
Jednog ću je dana kupiti i urediti. Treba samo novi pod.
I zidove i krov. -To je sve? -I vodu i struju.
I pokućstvo. -Da, i pokućstvo. Ali kraj vode je.
I ondje je staja. Mogu je pretvoriti u radionicu. -A ja?
Ja nemam pravo glasa?
Želiš li imati? -Želim.
Što želiš? -Želim bijelu kuću s plavim žaluzinama.
I sobu s pogledom na rijeku da mogu slikati.
Još nešto? -Da. Veliki trijem oko cijele kuće.
Možemo piti čaj i gledati zalazak sunca.
Dobro. -Obećavaš? -Obećavam.
Dobro.
Kamo ideš? -Ovamo.
Ne mogu svirati ništa kad to radiš.
Vodi ljubav sa mnom.
Noah!
Znam, rekla sam ti da vodiš ljubav sa mnom.
Ali moraš me voditi.
Zbilja? Kroz sve? -Da.
Jesam li te ozlijedio? -Ne, ali mi se puno toga mota po glavi i...
Nema veze.
O čemu sad razmišljaš? Baš sada, ovog trenutka.
Jesi li znao da će se ovo dogoditi kad si me doveo ovamo? -Ne.
Nisi mislio o tome?
Naravno da sam mislio. -Jesi? Što si mislio?
Previše govorim, je li? Dobro, sad ću zašutjeti.
Dobro si? -Aha.
Ne shvaćam zašto si tako tih!
Ja ludujem, a ti si sasvim dobro.
Ništa te ne zabrinjava?
Oprosti. Htjela sam da bude savršeno, a sad ne mogu zašutjeti.
Volim te.
Jesi li to znala?
I ja volim tebe.
Ne moraš to učiniti ako ne želiš.
Ne, ne... Želim.
Noah! -Što je? Odlazi, Fin!
Žao mi je, ali Allieni su roditelji poludjeli.
Pozvali su policiju da je traže.
Poslali ste policiju za mnom? -Da! Dva su sata ujutro!
Hvala Bogu da si dobro. Gdje si bila? -Ja sam kriv.
Ostavi nas malo, molim te. Želim razgovarati sa kćeri.
Nasamo, mlada damo!
Hvala na svemu, poručniče. -U svako doba, Johne.
A ti idi kući. Kasno je.
Nije ona kriva. Izgubio sam pojam o vremenu.
Sjedni.
Žao mi je, tata.
Misliš da tati možeš zatreptati okicama i izvući se?
Ovaj put uvodimo neka pravila u kući.
Kakva? -Ja ću ih uvesti ako neće tata.
Kakva, majko? -Prestat ćeš se viđati s Noahom. -Neću!
Vucara se s tim dečkom do dva ujutro i to mora prestati!
Nisam 17 g. podizala kćer i davala joj sve
da bi to odbacila zbog ljetne romance! Završit će trudna!
On je drag mladić, ali je...
Ali je što?! Reci mi! -Ološ! Nije za tebe!
Ološ?! -Običan je radnik! -Pa što?!
Živjet ćeš u kući njegova oca i rađati njegovu djecu?
Ne diraj me!
Više ga nećeš viđati i gotovo. -Nije gotovo!
Nećeš mi naređivati koga ću voljeti!
Voljeti? -Da, tata, volim ga!
On nije za tebe, dušo.
Znam da on nije dečko kakvoga želite za mene.
Siromašan je, neuglađen, nekulturan i po svemu nepodoban!
Ali volim ga!
Imaš 17 g. i ništa ne znaš o ljubavi.
A ti znaš? Ti ne gledaš tatu kako ja gledam Noaha!
Ne dodiruješ ga, ne smiješ se! Ne znaš ništa o ljubavi!
Noah!
Odlaziš?
Tako mi je žao! Ne znam što da kažem. Ponižena sam.
Sve je u redu. -Nije.
Idem. -Ne želim da odeš.
Moram razmisliti o nekim stvarima. -O čemu?
Reci mi. Reci mi!
O čemu? Želiš... Odlaziš.
Ti odlaziš. A ja ostajem.
I sretan sam zbog tebe. Moći ćeš raditi milijun stvari.
Pred tobom je toliko toga. -Ne govori tako.
Istina je! Ja neću imati lijepe i elegantne stvari.
Meni se to nikad neće dogoditi. Nije mi suđeno.
Ne moram ići studirati. -Moraš. -Mogu ostati ovdje. -Ne!
O tome govorim. -Pođi sa mnom. -U New York? -Da.
Što ću raditi ondje?
Bit ćeš sa mnom.
Da...
Ne znam.
Ne moramo večeras odlučiti.
Čekat ćemo da ljeto završi i vidjeti što će se dogoditi.
Želiš prekinuti? -Kažem ti da ćemo vidjeti što će biti.
Prekidaš sa mnom?
Ne znam može li ovo uspjeti.
Shvaćam.
Molim te, ne čini to. Ne misliš ozbiljno!
Kvragu! Ako baš želiš, zašto čekaš kraj ljeta?
Zašto to ne učiniš odmah? Hajde! Učini to!
Učini to! Učini to sada!
Prestani!
Znaš što?! Ja ću to učiniti! Gotovo je!
Dođi. -Ne diraj me!
Mrzim te! Mrzim te! -Idem. -Odlazi! Idi!
Otiđi! Idi!
Ne, ne! Nismo stvarno prekinuli, je li? Ovo je samo svađa.
Sutra će biti kao da se ništa nije dogodilo, je li?
Otišao je? -Jest. -Sigurno je bila sasvim skrhana. -Bila je.
On je samo htio postupiti ispravno. -Da.
Ali zapravo je trebao reći roditeljima neka idu kvragu.
Imaš pravo. Vjerojatno je trebao.
Kad se Allie sutradan probudila, svijet joj se posve promijenio.
Što se događa? -Odlazimo kući.
Sada? Trebali smo otići tek za tjedan dana.
Obuci se i dođi na doručak. Willa će ti spakirati stvari. -Rado.
Ne želim da diraš moje stvari!
Ne idem! -Ideš. -Ne. -Ideš, htjela ti to ili ne.
Čak i ako te Aaron morao vući cijelim putem. Ideš.
Fin!
Gdje je Noah? -Isporučuje robu.
Što se događa? -Odlazim iz grada. -Odlaziš? Kada? -Sada! Danas!
Moraš mu nešto reći. U redu?
Reci mu da ga volim i da mi je žao zbog svega.
Bio sam budan s njim cijelu noć. Nikad ga nisam vidio tako očajnog.
Gotovo je. Ne otežavaj još više. -Ne, nije gotovo!
Posvađali smo se i rekli stvari koje ne mislimo.
Ali nije gotovo. -Jest. Pusti sve. Zaboravi.
Idem! Idem, mama!
Slušaj, on shvaća. Teško mu je, ali doista shvaća.
Na kraju ljeta svi odlaze. Ako želi razgovarati, pisat će. Ako ne...
Možeš mu samo reći da ga volim? Možeš li to učiniti?
Reći ću mu.
Zbogom, Fin.
Mnogo je razloga za završetak ljetnih ljubavi.
Međutim, sve imaju nešto zajedničko.
One su zvijezde padalice.
Spektakularan bljesak nebeskog svjetla. Kratak pogled na vječnost.
Koji u istom trenu nestaje.
Noah je bio očajan.
Pisao je Allie da mu je žao i da je bio glup što je prekinuo.
Da je još voli i da je želi vidjeti.
I ako mu odgovori, doći će gdje god bila.
Pisao je jedno pismo na dan cijele godine. 365 pisama.
Ali nije dobio odgovor.
Ima li što, Frede? Ništa? -Žao mi je. -Hvala.
Nakon godinu dana šutnje odlučio je započeti nov život.
Napisao je oproštajno pismo i s Finom krenuo u Atlantu.
Noah!
Dođi! Poslušaj ovo!
Ratno stanje proglašeno je između Sjedinjenih Država...
Noah i Fin zajedno su se prijavili u vojsku.
Nakon što su 2 g. proganjali Rommela po afričkoj pustinji,
prebačeni su u Pattonovu Treću armiju u Europi.
Fin!
Proturječim li sam sebi? Dobro, proturječim sam sebi.
Na 3. g. studija Allie se prijavila kao dobrovoljna bolničarka.
U svim tim slomljenim muškarcima smrskanih tijela
vidjela je Noaha ili nekoga tko se borio uz njegovo rame
u džungli ili na snijegom prekrivenoj cesti.
Podignut ću vas. Spremni?
Tako.
Je li dobro?
Gospođice, smijem li vas nešto pitati?
Primijetio sam da ne nosite prsten.
Pa me zanimalo mogu li vas izvesti. -Molim? -Na spoj.
Prije nego što odbijete, moram vam reći da sam odličan plesač
i da su mi namjere posve nečasne.
Dobro, Casanova.
Prvo ozdravite, a onda ćemo razgovarati o spoju.
Gledajte ovo.
Bože! Božanstven je! -Što tu radi? -Zuri u tebe.
Gospođice! Ozdravio sam.
Što je s onim spojem?
Allie se začudila kako se brzo zaljubila u Lona Hammonda.
Bio je zgodan, pametan, duhovit, sofisticiran, šarmantan.
Usto je potjecao iz stare južnjačke obitelji i bio nevjerojatno bogat.
Idemo plesati. -Kamo idu? -Vidimo se poslije, dušo!
Razmišljao sam zašto se ne bismo mogli vjenčati.
Zašto se ne bismo? -Nisam vidio zašto ne bismo.
A onda mi je sinulo. Tvoji roditelji. -Moji roditelji?
Dragi mama i tata.
Problem je što me vole. Ja sam tip kakvoga žele za zeta.
Bogat sam, Južnjak. Imam dobar posao.
Savršen sam plesač, pametan dečko. Vrlo sam...
I u čemu je onda problem? -Razmišljam...
Ako se udaš za mene... Slušaj pažljivo.
Izgubit ćeš doživotnu bitku oponiranja roditeljima.
Zaboga! Što da radimo? -Ne znam.
Hej, čovječe! Dobro si?
Recite...
Allie, mislim da se moraš udati za mene. Trebaš se udati za mene.
Moram? -Moraš.
Zato što će onda tvoji roditelji uvijek znati koliko si nesretna
što ih nisi mogla razočarati. -Previdio si mali detalj. -Koji?
Prvo moraš tražiti njihovo dopuštenje.
Možda si precijenio njihove osjećaje prema tebi. -Misliš?
Sumnjam. -Zašto? -Zato što sam ih već pitao i pristali su.
Što?
Još nešto...
Volim te. Hoćeš li se udati za mene, Allie?
Znam da se često zafrkavam. Ali lud sam za tobom.
Udaj se za mene. Usreći me najviše na svijetu.
Da.
Reći ću im. -Kamo ideš?
Mama!
Oprostite! Želim da svi znate! Ova mlada dama i ja ćemo se vjenčati.
Pristala je svim srcem, ali nije mogla shvatiti
zašto joj se tog trenutka pred očima pojavila slika Noahova lica.
Hej, pa to si ti! Daj da te vidim! Krvariš li gdje? Ne?
Je li sve u redu? Volim te!
Dođi, moram ti nešto pokazati. Hajde.
Što se događa?
Evo. Prodao sam kuću. -Prodao si kuću?
Moram se iseliti do kraja mjeseca.
Ovo i vojni zajam bit će dovoljni da je kupiš. -Što da kupim?
Svoju kuću iz snova. Windsorovu plantažu. -Tata...
Banka će ti dati kredit. -Ne mogu ti dopustiti da prodaš kuću.
Već je prodana. To je dobar potez. Učini to.
Ako prodaš kuću, gdje ćeš živjeti? -S tobom.
Netko ti mora pomoći da je urediš.
Noah je pogledao kuću, ali vidio je samo jedno...
Allie.
Tog je trenutka odlučio ispuniti svoj životni san.
Ponovno će iz temelja izgraditi tu staru kuću.
Kad je otišao u Charleston srediti građevinsku dozvolu,
umiješala se sudbina i posrećilo mu se.
Stanite!
Ne mogu stati prije postaje. -Ne, stanite odmah!
Što ne razumiješ? Nitko ne može sići prije postaje.
Nakon što je tog dana vidio Allie, u Noahu je nešto puknulo.
Utuvio si je u glavu da će, obnovi li mjesto na koje su došli
one noći, Allie naći načina da mu se vrati.
Neki su to zvali poslom iz ljubavi. A drugi nekako drukčije.
No činjenica je bila da je Noah pomalo poludio.
Oprostite! Vrijeme je za ručak. Danas ga poslužujemo u stakleniku.
Dinja je dobra. Kušao sam je.
Viđaju li se još? Noah i Allie?
Želite da pokvarim kraj prije nego što dođem do dobrog dijela?
Gdje sam stao?
Kad mu je u studenom umro otac, kuća je bila sve što mu je ostalo.
S vremenom je Noah dovršio kuću.
Detaljno je pregledao svoje postignuće,
napijao se na mrtvo deset dana, čak razmišljao da je zapali...
I napokon stavio kuću na prodaju.
Ovo je moja ponuda.
Bilo je više zainteresiranih kupaca.
Ali uvijek je našao razlog da je ne proda.
Ili su ponude bile preniske.
Ako su nudili koliko traži, smatrao je da vrijedi više.
To je mnogo novca. Ali kupujem je.
50.000 $. -To je više nego što tražim. -Točno. Mnogo više.
Čovjeku koji je ponudio 5.000 $ više rekao je
da nije zdrave pameti i da ne želi prodati kuću luđaku.
Svojih se frustracija oslobađao svako jutro na rječici.
A noću mu je usamljenost ublažavala Martha Shaw.
Bila je ratna udovica koja je živjela u obližnjem Quail Ridgeu.
Hoćeš da sutra odemo van jesti? -Moram raditi.
Možemo otići do rijeke ako želiš. -Drugi tjedan.
Mogli bismo se nekamo odvesti. -Ne.
Samo pitam.
Što želiš, Noah?
Kako to misliš?
Od mene.
Katkad razgovaraš sa mnom, a uopće me ne vidiš.
Žena zna kad je muškarac pogleda u oči, a vidi drugu.
Znaš da bih ti htio dati sve što želiš. Zar ne?
Ali ne mogu. Zato što toga više nema.
Sve je nestalo.
Dobro?
Je li veo previše? -Šališ se?! Najljepša si mladenka!
Prelijepa si, dušo! -Hvala. -Kada te Lon vidi, poludjet će!
Neće skidati pogled s tebe! Ni ruke! -Kakve misli!
U jutarnjim novinama piše da ćete biti društveni događaj sezone.
Sezone? To će biti slavlje kakvo ovaj grad još nije vidio!
Ona ne planira, nego kuje urotu!
Vidi, mama! Dolazi guverner. -I mora doći. Da vidim.
Ajoj!
Kako stojimo u Savannahu?
U Memphisu? -89. -Odlično, s 85. -Gospodine, imate posjet.
Zdravo, dušo. Nisam znao da dolaziš.
Trebala sam prije nazvati. -Što ti je? Ti se ne moraš najavljivati.
Dečki, možete nas malo ostaviti?
Onda, što je?
Više ne slikam.
Nekada sam stalno slikala. I jako sam to voljela.
Nisam to znao.
Pa slikaj. -Hoću. Počet ću.
Odlično.
Je li sve u redu?
Moram otputovati. -Dobro.
Moram srediti neke stvari. Moram razbistriti glavu.
Moram li se zabrinuti?
Ne bih rekla. -Razuvjerila si me.
Slušaj. Jesi li dobro? -Jesam.
Onda idi. Koliko god vremena trebaš, što god moraš učiniti.
Normalno je osjećati strah prije vjenčanja.
Ne dvoumim se, Lone.
Volim te.
Vratit ću se iz Seabrooka za nekoliko dana. -Seabrooka? -Da.
Zdravo.
Vidjela sam tvoju sliku u novinama. Sliku tebe i kuće.
Htjela sam vidjeti jesi li dobro. Mislim, nisam bila u blizini, nego...
Pa, jesi li dobro?
Dobro onda.
Baš sam glupača. Nisam trebala doći.
Želiš li ući? -Može.
Ovo je dobra priča. -Drago mi je što vam se sviđa.
Mislim da sam je već čula.
Da. -Možda više nego jedanput?
Doktor vas treba. -Mene? Sada? -Ne, njega.
Ali nije završio. -Čitat ću vam još kad se vratim od doktora.
Dobro. -Ne idite nikamo, brzo se vraćam.
Dok čekate, mogli biste svirati klavir. To volite. -Volim?
Ne znam nijednu pjesmu. -Znate čitati note. -Stvarno?
Tko ste vi? -Dr. Barnwell, novi liječnik.
Nismo se još upoznali pa sam vas htio pregledati.
Vidim da ste imali dva infarkta u godinu i pol.
Manja. -Je li bilo komplikacija? -Nije. Osjećam se dobro.
Duboko udahnite.
Još jedanput. I dubok udah.
Još jedan.
Još pijete lijek? -Dva puta na dan. -Dobro. Možete se obući.
Čujem da čitate gđi Hamilton. -Da. Pomažem joj da se sjeti.
Ne vjerujete da će to pomoći? -Ne.
Sjeća se, doktore. Ja joj čitam i ona se sjeća.
Ne uvijek. Ali sjeća se.
Senilna demencija je degenerativna bolest.
Poslije određene točke nema povratka.
To mi svi govore. -Samo ne želim da se uzalud nadate.
Hvala, doktore. Ali znate kako kažu.
Znanost ide do određene granice, a tada nastupa Bog.
Kvragu! Nisu joj okrenuli stranicu. Jesmo li gotovi?
Čini se da su okrenuli stranicu. -Nisu. To svira po sjećanju.
Zove se Lon Hammond mlađi. -Kao iz Hammondova pamuka?
Da, Hammondov pamuk. -Tvoji ga roditelji sigurno obožavaju.
Doista je dobar čovjek, Noah. Svidio bi ti se.
Voliš ga?
Da, jako ga volim.
Dobro, onda je gotovo. Udaj se za Lona i bit ćemo prijatelji.
Je li tako? -Da.
Jesi gladna? Hoćeš ostati na večeri?
Slabo podnosim alkohol. Još dva piva i nosit ćeš me odavde.
Onda uspori. Ne bih te želio iskoristiti.
Ne bi se usudio. Ja sam udana žena. -Još nisi.
Što je?
Zašto me tako gledaš?
Sjećanja.
Ova soba...
Jesmo li ovdje...
To je ta soba?
Sit sam. -I ja.
O, kako me prsti tvoji uspavljuju! Dah ti poput rose oko mene pada.
Tvoje bilo smiruje mi bubnjiće.
Osjećam se uronjenim od glave do pete. Slastan, dostatan.
Bilo je stvarno, zar ne?
Ti i ja?
Tako davno. Bili smo djeca.
Ali doista smo se voljeli, zar ne?
Moram ići.
Zbogom.
Možeš li se vratiti sutra ujutro? Htio bih ti pokazati jedno mjesto.
Molim te. -U redu.
Vratila se u njegov život poput nenadana plamena
koje mu je gorućim žarom ispunilo srce. Noah je cijelu noć razmišljao
kakvu će agoniju proživjeti ako je opet izgubi.
Da bar mogu dokučiti kraj te priče!
Došla su djeca. -Djeca? -Ne vaša, njegova.
Ne smeta vam? -Rado bih ih upoznala.
Dođite ovamo. -Zdravo, tata.
Kako si, Maggie? -Zdravo, tata.
Zdravo, ja sam Allie. -Ja sam Mary Allen.
Drago mi je. -Također. -Maggie. -Kako si, Maggie?
Zdravo, dušo. -Zdravo. Davanee. -Kakvo lijepo ime! -Hvala.
Oho! Hvala ti!
A tko je to? -Edmond. -Zdravo, Edmonde.
Mislim da ću otići u svoju sobu na popodnevno spavanje.
Hajde, dušo. -Tako.
Poslije ću vam opet čitati. -U redu, hvala.
Baš mi je drago što sam vas sve upoznala.
Doviđenja.
Čini se da joj je danas dobro. -Dobro joj je.
Danas se osjeća nešto posebno. Možda je upravo ovo dan za čudo.
Tata, dođi kući.
Mama nas ne poznaje. Tebe ne prepoznaje. Nikad neće shvatiti.
Nedostaješ nam. Ludo je što ovdje živiš.
Svi ćemo pomagati oko mame. Posjećivat ćemo je na smjene.
Slušajte, djeco.
Ono je moja draga. Ne ostavljam je.
Ovo je sad moj dom. Vaša majka je moj dom.
Molim? -Zdravo.
Tko je to? -Lon. Koga si očekivala?
Nikoga. Samo sam iznenađena. Kako si me našao?
U Seabrooku je samo jedan hotel.
Nisi nazvala pa sam se zabrinuo. Gdje si bila? Jesi li dobro?
Osjećam se kao idiot. Nazvao sam hotel stotinu puta.
Dobro sam. -Želiš li mi što reći? -Ne. -Ne? -Ne.
Dobro.
Lone, volim te. Nazvat ću te sutra.
Dobro.
Noah!
Zdravo.
Bolje da krenemo. Bit će kiše.
Sviđa ti se?
Ovo je poput sna.
Hoćeš ih hraniti? -Da.
Što rade ovdje?
Ne znam. Trebale bi migrirati na Wadmalaw Sound.
Neće ostati ovdje? -Ne.
Vratit će se odakle su došle.
Drukčiji si. -Kako to misliš?
Tvoj izgled... Sve.
I ti izgledaš drukčije, ali na dobar način.
Ali na neki si način ostao isti.
Da? -Da.
I doista si to učinio. -Što? -Sve.
Kuću... Predivno si je uredio.
Obećao sam ti da hoću.
Krasno! Moramo krenuti.
Zašto mi nisi pisao? Zašto? Za mene nije bilo gotovo!
Čekala sam te sedam godina. A sad je prekasno!
Napisao sam 365 pisama. Godinu dana pisao sam ti svaki dan.
Pisao si mi? -Da! Nije bilo gotovo. I još nije gotovo!
Ne mogu vjerovati.
Sve ove godine sam ovo propuštala?
Hajdemo opet.
Noah!
Probudi se.
Probudi se!
Zdravo. -Ženo, ubit ćeš me!
Trebam odmor. Trebam hranu da vratim snagu.
Dobro. Što želiš?
Palačinke.
I slaninu.
I piletinu.
To je ona, je li?
Mogu je upoznati?
Doista bih je željela upoznati. -Mislim da to nije dobra ideja.
Dakle, to je Martha? Zdravo, ja sam Allie. Mnogo sam čula o tebi.
I ja sam mnogo čula o tebi. -Hoćeš ući?
Sigurna si? -Jesam.
Noah je baš rekao da je gladan. Mogao bi pristaviti čajnik.
Uđi!
Hajde.
Drago mi je što sam te upoznala, Martha! -I meni.
Fantastična je. Stvarno jest.
Drago mi je što sam došla, Noah.
Zaboravila sam kako to izgleda.
Prvi put nakon gubitka Richarda osjećam da se imam čemu veseliti.
Izgledala si tako mirno. Nisam te htio buditi.
Otišao po hranu. Vraćam se brzo. Slijedi strelice za iznenađenje.
Lon stiže ovamo.
Tvoj mu je otac rekao sve o Noahu.
Budući da mu se više nisi javila, odlučio je doći ovamo. -Izvrsno!
Ti, ja, Noah i Lon. Velika sretna obitelj.
Reci mi o pismima, majko. Je li to istina? -Da.
Mjesecima si me gledala kako plačem, a nisi rekla ni riječ.
Kako si mogla? -Žao mi je. -Žao? -Da, žao mi je.
Uništila si mi život! -Nije u redu što sam ti ukrala pisma.
Ali prestani dramatizirati i preuzmi dio odgovornosti.
Došla si ovamo. Znala si što radiš.
Znala si da će se ovo dogoditi. -Sad sam kurva?
Nevjerojatna si!
Obuci se. Idemo se provozati. -Zašto bih ikamo išla s tobom?
Zato što te poznajem bolje nego što misliš. I ne želim da se jedno
jutro probudiš misleći da bi postupila drukčije da si sve znala.
Što radimo ovdje, mama? -Vidiš onog čovjeka ondje?
Možda se sada tako ne čini, ali prije 25 godina...
Bože! Kako je bio zgodan! Bili smo zaljubljeni do ušiju.
Naravno, tvoj je djed bio bijesan pa smo odlučili pobjeći.
Nismo stigli ni do prvoga gradića kad nas je sustigla policija.
No to je bilo tada.
Katkad, kad se nađem ovdje u blizini,
dođem i gledam ga.
Zamišljam koliko mi je život mogao biti drukčiji.
Moraš znati da volim tvog oca. -Mama...
Kvragu, ovo je važno i moraš me saslušati!
Volim ga! Divan je čovjek. Dobar je prema meni i ne zaslužujem ga.
Volim ga, Allie! Doista ga volim! -Znam, mama.
Znam.
Bože!
Ovo je tako neugodno. Ja sam prava glupača.
Gledaj me, plačem kao kišna godina!
To je možda ludo.
Ali ja ne znam ni tko je ta osoba.
Allie!
Izvoli.
Nadam se da ćeš pravilno izabrati.
Zanimljivo jutro. -Da.
Lon je u gradu.
Ovdje je?
Da, putem sam mu vidjela auto. Pred hotelom.
Vidim da si dobila moja pisma.
Napokon.
Što ćemo učiniti, Al?
Ne znam.
Opet smo se vratili na to?
Opet smo na tom pitanju?
A zadnjih nekoliko dana? Oni su se dogodili. -Znam.
I bili su divni. Ali isto tako vrlo neodgovorni.
U hotelu me čeka zaručnik koji će biti shrvan kada dozna...
Vodiš ljubav sa mnom, a onda se vraćaš svom mužu? To ti je plan?
Nisam položio tvoj test? -Ne! Dala sam mu riječ!
Tvoja riječ ne vrijedi ništa! -Doznat ću kad razgovaram s njim.
Nije riječ o održanju obećanja ni o slušanju srca.
Riječ je o sigurnosti. -Što to znači? -Novac!
On ima mnogo novca! -Mrzim te, ti uskogrudni gade!
Ako odeš, ja mrzim tebe! -Jesi li uopće svjestan što se tu zbilo?
Valjda su mi promakli svi signali. -Očito jesu!
Dosadno ti je! Ne bi bila ovdje da nešto ne nedostaje!
Arogantni gade!
Ostani sa mnom! -Zašto? Gledaj nas. Već se svađamo!
Takvi smo! Svađamo se! Ti mi kažeš da sam arogantni gad!
A ja tebi da si davež! Što i jesi, 99% vremena!
Ne bojim se da ću ti povrijediti osjećaje.
Nakon dvije sekunde više se ne ljutiš i opet počneš daviti.
Pa što? -Pa neće biti lako. Bit će uistinu teško.
Radit ćemo na tome svaki dan. Ali ja to želim jer želim tebe.
Želim te cijelu zauvijek. Ti i ja svaki dan.
Hoćeš li nešto učiniti za mene? Molim te.
Zamisli da možeš vidjeti svoj život.
30 godina odsad, 40 godina odsad. Kako izgleda?
Ako ga vidiš s onim dečkom, idi!
Jedanput sam te izgubio. Podnijet ću to opet ako je to ono što želiš.
Ali ne biraj lakši izlaz! -Koji lakši izlaz?
Nema lakšeg izlaza! Što god učinim, netko će patiti!
Prestani misliti što drugi žele! Ja, on, tvoji roditelji.
Što ti želiš?
Što ti želiš? -Nije to tako jednostavno. -Što želiš?
Kvragu, što želiš?
Moram ići.
Najdraža moja Allie!
Noćas nisam mogao spavati jer znam da je među nama gotovo.
Više nisam ogorčen jer znam da su naši osjećaji bili pravi.
Ako se u budućnosti sretnemo u nekim novim životima,
s radošću ću ti se nasmiješiti i sjećati se
kako smo proveli ljeto pod drvećem,
učili jedno od drugoga i zaljubljivali se.
Najbolja je ljubav ona koja probudi dušu i tjera nas da tražimo još.
Koja nam zapali vatru u srcu, a duši donese spokoj.
A to je ono što si ti dala meni.
To je ono što sam zauvijek želio dati tebi.
Volim te. Vidjet ću te opet. Noah.
Predivno je. Predivna priča. -Jest.
Ne znam zašto, ali rastužila me.
Znam da se sada osjećaš izgubljeno, ali ne brini se.
Nikad ništa nije doista izgubljeno. Tijelo, tromo, ostarjelo, hladno.
Žeravica preostala od prijašnjih vatri ponovno će zaplamtjeti.
Vi ste to napisali? -Ne. Walt Whitman.
Mislim da sam ga poznavala. -Mislim da jesi.
Hoćemo li ući? Malo mi je hladno.
Hvala.
Tko je ovo učinio? -Ja, uz malu pomoć dragih njegovateljica.
Nikad nisam vidjela nešto tako lijepo.
Ni ja.
Hoćemo li?
Sok od grožđa? -Vrlo rado.
Toliko tableta! Teško si bolestan?
Za mene je bolest postala relativan pojam.
Sad o njoj razmišljam kao o procesu habanja.
U tvoje ime!
I što se dogodilo? U priči. Koga je izabrala?
Kako ja to vidim, imam tri mogućnosti.
Prva, mogu ga ubiti. Druga, mogu ga prebiti.
Ili treća, mogu te ostaviti.
Ali nijedna od njih nije dobra.
Shvaćaš? Zato što...
Nijedna od tih opcija ne daje mi tebe.
A unatoč svemu...
Ja te volim.
I ja volim tebe.
Kad sam ti dao prsten, mislio sam ono što sam rekao. -I ja.
Ali kad sam s Noahom, osjećam se kao jedna osoba.
A kad sam s tobom, kao posve druga osoba.
Slušaj, normalno je da prvu ljubav nikad ne zaboraviš.
Volim te, Allie, ali želim te za sebe.
Ne želim uvjeravati zaručnicu da bi trebala biti sa mnom.
Ne moraš. Već znam da bih trebala biti s tobom.
I živjeli su sretno do smrti.
Tko? Tko je živio?
Aha, da... Naravno.
Sad se sjećam.
To smo bili mi. To smo bili mi!
O, draga moja! Ljubavi moja!
Toliko te volim!
O, dušo moja!
Noah! Noah! -Volim te, anđele.
Što mi se dogodilo? -Ništa. Samo si nakratko otišla.
Koliko vremena imamo?
Nisam siguran. Prošli put nije bilo više od pet minuta.
Doveo sam starog prijatelja.
Kako su djeca? -Dobro su.
Danas su bili ovdje. I mali Noah i Davanee.
Tako su narasli!
O, Bože! Kako vrijeme ide!
Samo proleti. -Uistinu.
Hoćeš li im reći da ih volim? -Naravno da hoću.
I da mi je žao.
Reći ću im, dušo.
Sjećaš se priče koju si mi čitao? -Da.
Misliš li da bih večeras mogla biti ta djevojka?
Što kažeš na to? Znaš što bismo mogli raditi?
Mogli bismo uzeti auto i otići se provozati.
Mogli bismo izaći odavde i otići nekamo. Hoćeš?
Ne večeras, draga. -Hajde! Zašto ne? Čekaj malo.
Zašto ste me nazvali draga? Ne poznajem vas.
Što se ovdje događa? Poznajem li ja vas? -Allie... -Ne!
Ljubavi, volim te. Ostani, nemoj otići. -Ne!
Tko ste vi? -Ja sam Noah, a ti si Allie. -Što hoćete?
Što radite ovdje? -Daj, dušo! -Ne prilazite mi!
Allie... -Upomoć!
Pomozite mi! -Smirite se, Allie.
Smirite se, Allie. -Pustite me na miru!
Pomozite mi! -Doktore! -Da čujem! -Brže! Dezorijentirana je.
Pomozite mi!
Pridržite joj ruku. -Dva mg Haloperidola. -Smirite se, Allie.
Sve je u redu. Da vidimo.
Dobro joj je. -U redu. Samo dišite. Budite mirni.
Udahnite i izdahnite na usta.
Sve će biti dobro. -Opustite se. Sad vam je dobro.
Priča o našim životima, Allison Hamilton Calhoun.
Noahu, mojoj ljubavi. Čitaj mi ovo i vratit ću ti se.
'Jutro, g. Calhoun.
G. Calhoun?
Zovite dr. Von Pettita u Kliničkoj bolnici.
Nema tlaka ni pulsa. Potpuni zastoj. Nazovite me na mobitel. -Dobro.
Razgovarali smo o tome. U redu je, uđite.
Dođite, dušo. Sve je u redu, zlato. Poznajete g. Holmesa.
G. Calhoun! Dobro došli natrag!
Kako se osjećate? -Dobro. Zdrav k'o drijen.
Kamo idete? -Prošetati. Ne mogu spavati.
Znate da ne smijete, protupropisno je. -Da, znam.
Niste krenuli u šetnju, je li? Pošli ste posjetiti gđu Allie.
Tek sam izašao iz bolnice i nedostaje mi.
Žao mi je, ne smijem vas pustiti k njoj. Vratite se u svoju sobu.
A što se mene tiče... Ja idem dolje po kavu.
Neko vas vrijeme neću doći pogledati. Zato ne činite nikakve gluposti.
Zdravo!
Noah!
Zdravo, ljubavi. Žao mi je što neko vrijeme nisam bio ovdje da ti čitam.
Nisam znala što da radim. Bojala sam se da se nećeš vratiti.
Uvijek ću se vraćati.
Što će se dogoditi kad se više ničega ne budem mogla sjetiti?
Što ćeš učiniti?
Bit ću ovdje. Nikada te neću ostaviti.
Moram te nešto pitati. -Što je, ljubavi?
Misliš li da naša ljubav može stvarati čuda?
O, da!
To je ono što mi te svaki put vrati.
Misliš da bi nas naša ljubav mogla i odnijeti zajedno?
Mislim da naša ljubav može sve što želimo.
Volim te.
Volim te, Allie.
Laku noć. -Laku noć.
Vidjet ću te opet.
Obrada: Chordy
Preuzeto sa www.titlovi.com