Veselje je v brezmejnih gozdovih; Očarljivost samotnih bregov;
Tam je druščina, brez vsiljivcev; Iz globokrga morja glasba buči;
Ne ljubim ljudi manj, ampak naravo bolj. Lord Byron
Mama!
Mama, pomagaj mi.
Kaj je?
Nisem sanjala Walt. Ni se mi samo zdelo.
Slišala sem ga, slišala sem ga. Slišala sem Chrisa.
Slišala sem ga. -Vem.
Ne, nisem si samo domišljala Walt.
Ne, jaz sem... on je...
Slišala sem ga! -Billie.
Wayne, pozdravi iz Fairbanksa
Prispel sem pred dvema dnevoma
Težko je bilo dobiti prevoz na območju Yukona
Končno sem prispel
Kupil novo knjigo o lokalni flori in favni
Pripravil sem vse potrebno za nekaj mesečno preživetje izven
Mogoče bo ninilo zelo dolgo, preden se bom vrnil na jug.
Hočem, da veš, da si zelo dober človek.
Do tukaj sem te lahko pripeljal.
Prav, hvala.
Vse si pustil tukaj. - Obdrži.
Kakor hočeš.
Hvala še enkrat.
Počakaj malo.
Vzemi. Noge boš imel na suhem.
Če ti bo uspelo preživeti, me pokliči. Številka je v škornjih.
Hvala.
Zdaj grem
V DIVJINO
Je kdo tukaj?
Verjetno ne.
Dve leti je hodil posvetu.
Brez telefona, bazena, hišnih ljubljenčkov,
Brez cigaret.
Popolna svoboda.
Ekstremist. ljubiteljski popotnik,
čigar dom je bila cesta.
Poslušaj me, na najedaj mi, prav?
Molči. Odpeljal te bom tja, kamor gremo.
Kam greste?
Povedal sem ti, nikamor ne gremo.
Zdaj, po dveh klateških letih, prihaja zadnja in največja avantura.
Z veličastno bitko, ubiti
notranji nemir
in doseči zmagovit zaključek duhovne revolucije.
Brez strupov civilizacije, se oddaljuje
hodi sam po svetu, da postane
izgubljen v divjini.
...težko delo in zasluge v naši skupnosti, za časa njihovega bivanja tukaj,
vas pozdravljamo in vam poklanjamo
še en aplavz in čestitke.
Nina Lynn Lockwynn.
Vanessa Denise Lowery.
Christopher Johnson McCandless.
Regina Victoria McNabb.
Vidim ju, kako stojita pred vrati njune gimnazije.
Vidim očeta mahati pod kamnitim obokom.
Rdeče opeke se svetlikajo, kot pladnji krvi nad njegovo glavo.
Vidim mamo z knjigami v naročju,
ki stoji pri stebru, izdelanemu iz majhnih opekic, pri vhodnih vratih,
še vedno odprtih za njo. Sijoča črnina v majskem zraku.
Maturirala sta.
Poročila se bosta. Otroka sta in neumna sta.
Vse kar vesta je, da sta nedolžna. Nikomur ne bi storila nič hudega.
Rad bi šel k njima in rekel; Ne počnita tega.
Ona je napačna ženska, on napačen moški.
Storila bosta nekaj, kar si ne bosta mislila, da bosta kdaj.
Otrokom bosta storila nekaj slabega.
Trpela bosta na način, ki ga ne poznata.
Želela si bosta umreti.
Hočem iti k njima, v poznem majskem soncu in povedati.
Ampak ne bom. Hočem živeti.
Dvignem ju, kot dve papirnati lutki, ju zvijem skupaj
močno stisnem, da zacvilita in rečem;
Naredita, kar hočeta, jaz bom govoril o tem.
Tukaj sta Walt.
Kdo je to napisal?
Lahko bi kdo od naju, a ne?
Zakaj dovoli Carini voziti njegov avto?
Veliko lepih pesmi je tukaj.
Pogovoril se bom z njo o tem.
Usedi se.
Oprostite, po sina grem.
Pravkar je maturiral.
Bom jaz.
Chris, živijo. Čakali smo in čakali.
Prestrašil si me na smrt, ko si skočil z odra.
Živijo oče. - Čestitam, sin.
To je velik korak. - Hvala oče.
Tako.
Ne bi smela voziti iz Georgie.
Zakaj? Imam vozniško.
Ker začetnikom ni dovoljeno
voziti iz ene države v drugo.
Tega nisem vedela. Mislila sem, če je zraven izkušen voznik, da je v redu.
Dobro, dajmo...
Bodo nadaljevali? - Ne.
Izgleda, da danes vsi praznujemo.
Za šank gredo, kaj ne? - Tako je.
Moje ocene so dovolj dobre, da študiram pravo na Harwardu.
Chris, to je čudovito.
To je velika stvar.
Koliko denarja ti je še ostalo?
Natanko 24,500.68 dolarjev.
No, to je kar nekaj.
Zjutraj moram na banko, mama.
Z mamo bi bila vesela, če bi prispevala za šolanje na Harwardu.
Tako je.
Premislil bom še, kaj bom storil.
Veliko stvari moram še urediti pred tem.
Z očetom... ti hočeva dati darilo.
Hočeva, da se znebiš te kripe.
Kakšne kripe?
Te.
Rada bi ti kupila nov avto? -Tako je.
Nov avto.
Zakaj bi hotel novega?
Ta dela super.
Mislita, da bi rabil še kakšno jahto?
Sta zaskrbljena zaradi sosedov, kaj bi si mislili?
Ne bova ti kupila novega Cadillaca, Chris.
Rada bi samo, da imaš nov in varen avto.
Nikoli ne veš, kdaj bo to stvar razneslo.
Razneslo? Sta pri sebi? To je super avto.
Ne potrebujem novega in ga nočem.
Nočem ničesar. -Prav.
Teh stvari, stvari... -Prav.
Vse mora biti na težji način. -Hvala.
Hvala tebi. -Najbrž ni tako mislil.
Mogoče želi obdržati stari avto. To ni nič takega.
Hvala. Preprosto ne želim ničesar.
Chris meri sebe in vse okrog njega,
z zelo rigorozno moralnimi standardi.
Adijo, Chris!
Tvegal je svoj položaj z neusmiljenimi in samotnimi potmi,
a našel družbo v likih iz knjig, ki jih je imel najraje.
Od pisateljev, kot so Tolstoy, Jack London in Thoreau.
Njihove stavke je citiral ob vsaki priložnosti
in to je pogosto počel.
Pozabila sem ga vprašati, kateri citat je izbral za maturantsko večerjo,
čeprav se mi zdi, čigav bi bil.
Chris tega ne bi nikoli izpustil.
To bi napravil zelo dramatično.
Ne zanikajmo, da nas prostost vselej razveseli.
To je v naših mislih povezano z begom
pred preteklostjo, pobitostjo, zakoni in dolgočasjem.
Popolna svoboda.
Poti so vedno vodile na zahod.
Potrebujem ime.
Na koncu junija,
so staršem poslali Chrisovo končno spričevalo.
Skoraj same petice.
5 pri Apartheidu v J. Afriki,
-5 pri afriški politiki in krizi z lakoto.
In tako je vse šlo. Pameten fant, noj brat.
Do konca julija nismo nič slišali o njem
in moji starši si postali vznemirjeni.
Chris ni nikoli imel telefona,
tako so se odločili odpeljati v Atlanto, da ga presenetijo.
Ko so prišli tja, so videli napis "v najem"
in lastnik jim je dejal, da se je Chris odselil konec maja.
Ja, pred dvema mesecema je odšel.
Ko so prišli domov,
sem jim morala izročiti vsa pisma, ki mi jih je Chris poslal poleti,
katera so bila vsa vrnjena.
Chris se je na pošti dogovoril da pisma zadržijo do prvega avgusta,
da bi si pridobil nekaj časa.
Si kaj vedela o tem?
Nič mi ni povedal.
Vedela sem kaj počne. Štiri leta je porabil,
za to absurdno dejstvo, da mora dokončati študij
zdaj pa je bil osvobojen od tega raztresenega sveta,
lažne varnosti, materialnih dobrin,
stvari, katere so Chrisa oddaljevale od resnice njegovega obstoja.
Živijo, skoči noter. -Prav, super.
Komaj smo te opazili pod tem norim klobukom.
Ta vrata so malo težavna. tako, skoči noter.
To je Rainey.
Živijo, Rainey. - Ja, jaz sem Rainey.
Jaz sem Jan. - Jaz sem Alex.
Alex z klobukom.
Torej si usnjeni zdaj.
Usnjeni sem?
Ja, usnjeni klatež. Tako pravijo tistim, ki potujejo peš.
Midva sva gumijasta klateža.
Ker imava avto.
Ne odrivaj me stran. -Daj no, prosim.
Tudi Alex bi lahko imel avto, pa se je znebil vsega denarja.
In zakaj si o storil?
Ne potrebujem denarja. Poneumlja ljudi.
Daj no, Alex. Malo moraš biti nor.
Mislim, ta tvoja knjiga je dobra,
vendar se ne smeš zanašati samo na besedičenje.
Ne vem, če se ti hočeš zanašati na kaj več od tega.
Kje sta mama in oče?
Živita svoje življenje, nekje.
Izgledaš priden fant, bodi odkrit.
Odkrit?
Veš kaj mislim.
Citiral bom Thoreaua;
Raje, kot ljubezen, denar, vero
raje, kot slavo, odkritost,
mi daj resnico.
Že od nekdaj se s Chrisom spominjava,
da so bili v naši hiši dnevni izbruhi jeze.
Nasilje, kateremu smo bili prisiljeni biti priče, je bilo resnično.
Bilo pa je tudi, kot teater.
Bila sva sodnika in obtoženca.
Prinesel sem ti ta spominek, drag spominek.
Oče je bil mlad genij,
ki ga je NASA najela, da projecira radarski sistem,
kateri bi bil odgovor ruskemu Sputniku.
Mama in on sta kasneje ustanovila svetovalno firmo,
z njeno iznajdljivostjo
in njegovim velikim znanjem.
Poglejte tole.
Kmalu je firma zaslužila svoj prvi milijon.
Kariera in denar sta ju zaslepila.
Hvala, najlepša hvala.
Spominjam se prvega družinskega srečanja,
seznanila sta naju z njihovimi načrti o ločitvi.
Od naju sta hotela, da se odločiva, pri komu bova živela.
Razjokali smo se.
Do ločitve ni prišlo
in bitk in sestankov ni bilo konca.
S Chrisom nisva dolgo molčala.
Rekla sva; "dajta,
"ločita se".
Jezus, če bi te prižgal z vžigalico, bi imel večerjo in toploto hkrati.
Kam je šla Jen?
Poglej prijatelj,
ni vse tako dobro na hipijevski sceni.
Ti si marljiv mali jebač, kajne?
Malo sem.
Smešno je, kako se stvari dogajajo.
To žensko sem ljubil mnoga leta.
Ampak veš, ona ima zgodbo.
Precej potiho sva se prebijala skozi to.
Ko sva včeraj naletela nate,
je o tej stvari, o kateri sva bila tiho,
spregovorila. Veš kaj mislim?
Mislim, da vem. - Kaj misliš?
No...
nekateri ljudje čutijo, da si ne zaslužijo ljubezni.
Tiho hodijo po praznini
in poizkušajo zakrpati luknje v preteklosti.
To je bilo precej točno, Jezus.
Saj nisi Jezus, mar ne? - Kdo se je oglasil.
Se lahko sprehodiš po vodi in mi jo pripelješ nazaj?
Ne, bojim se vode.
Vedno sem se je bal.
To je nekaj, kar moram premagati. Jaz grem plavat,
če boš odnesel polena v kamp.
Bom.
Odnesel jih bom. -Prav.
Edini darovi morja so ostri udarci
in možnost občutka moči.
Ne vem veliko o morju,
vem pa, da je tako tukaj.
Vem tudi, da je pomembno v življenju,
ne nujno biti močan, ampak občutiti moč,
da se vsaj enkrat dokažeš,
da se vsaj enkrat najdeš v najbolj starodavnih ljudskih pogojih,
se soočiš z slepoto in tišino,
brez kakršne koli pomoči, le z svojimi rokami in glavo.
Velik val prihaja!
Rainey, zebe me.
Me lahko objameš?
Vojska je izravnala in zapustila tisto bazo
in vse, kaj je ostalo so tisti betonski temelji in železo.
Lahko bi dvignil železo. -Všeč bi ti bilo.
Še vedno si na poti. - Všeč bi ti bilo.
Prijatelji - popotniki.
Skromno življenje pod soncem. Ni boljšega.
Sliši se v redu.
Če prideš ti bom naredila dostojen klobuk.
Obljubiš? -Prisežem pri Bogu.
Nehaj. Počakaj.
Ugasnila bom luč.
Spominja me na... -Vem.
Res si dober. Mislim, da si
tisočkrat boljši od vseh jabolk, ki sem jih jedel.
Nisem superman, jaz sem superklatež
in ti si super jabolko.
Tako si okusen. Tako organski in naraven.
Ti si jabolko mojega očesa.
Zgodaj septembra je mamo in očeta poklicala policija iz Annandale
in jima povedala, da je Chrisov avto
našla cestna patrulja iz Arizone.
Skupina iskalcev rož je v puščavi naletela nanj.
Nikakršnih znakov ni bilo, da bi se Chris nameraval vrniti.
Tudi nikakršnih znakov nasilja ni bilo.
Na policiji so sklepali, da se ga je Chris odločil pustiti
in ne, da mu je bil odvzet.
Ti zaključki so mami in očetu dali vedeti,
Da se je Chris trudil, da ga ne bi našli.
Močan.
Lahko narediš karkoli. Greš kamorkoli.
Denar, moč sta iluzija. Tukaj je.
Ti si lahko tukaj.
Jaz in ti.
Ena, dva... ne, ne...
Dva...
tri...
Ne boj se. Premakni ga tja. Tako ja.
Tukaj ga poženeš. -Prav.
Prehitro greš. ne boš zajel vsega žita..
Tako ja, zravnaj ga. Še malo ga zravnaj
Vidiš kako ti gre? Malo še zravnaj. Zdaj si voznik kombajna.
Kakšen razgled!
Glej žito tukaj. Vsega moraš požet.
Lahko pogledaš nazaj in vidiš, kako prihaja ven.
Kako se počutiš? -Odlično.
Drži ga naravnost. Bog te blagoslovi.
Prisluži si malo denarja. Kmalu se vidiva.
Prav.
Wayne, kam greš?
Kevin, veš, da te imam rad. Samo šalim se s teboj. Nehaj.
Šalim se. -Zase se brigaj Wayne!
Zakaj si se tako našpičil? -Ne vem.
Na isti strani sva. Midva sva na isti strani.
Samo utrujen sem od tega zafrkavanja. -Na isti strani sva Kevin.
Pusti me da... Če hočem vagino, me pusti.
Resen je glede tega- - Igrajmo karte.
Lahko igramo karte? - Dajmo.
2,4,6 dolarjev. Vse sem vložil.
Hočem, da vsi bankrotirate.
Bi igral? - Ne.
Kevin, kaj si dobil ta teden? - 260 sem dobil.
Pri 260 smo.
Šli bomo na 260. To je naša številka.
Imamo 9 ton.
Imamo 9 ton, katerih se moramo znebiti.
Mogoče bi to naredili po kosilu, preden se vrnemo k preostalemu.
Lahko naredimo 500 dolarjev rezerv?
Kaj misliš o vse tem?
Všeč mi je.
Mislim, da ne zmore tega.
Je tukaj kakšna knjižnica, ali knjigarna,
kjer bi lahko dobil knjige o lovu in pripravi divjačine?
Z vsem, kar v zvezi z lovom, pripravi mesa,
kajenje,, karkoli že,
se pogovori s Kevinom. Njega rabiš.
Mož narave. Kako, da te toliko zanimajo te stvari?
Na Aljasko grem.
Na Aljasko, ali v mesto Aljaska?
Ker imajo trgovine v Aljaski.
V mestu Aljaska. Ne na Aljaski. V mestu Aljaska imajo trgovine.
Ne, Aljaska. Na Aljasko.
Tam daleč stran bom. Daleč stran od tukaj.
Čisto sam.
Brez ure, brez zemljevida, brez sekire, ničesar.
Samo bil bom tam. Bil bom tam v tem,
saj veš, velike gore, reke, nebo, igra.
Samo biti tam, veš? V divjini.
V divjini? - Samo divjini.
Kaj boš počel, ko bomo tam?
Zdaj smo v divjini, kaj počnemo?
Preprosto živiš.
Samo tam si, v nekem trenutku, na posebnem kraju in času.
Mogoče bom, ko se bom vrnil, napisal knjigo o potovanju.
Zakaj pa ne?
O pobegu od te bolne družbe.
Družbe! -Družbe!
Veš česa ne razumem?
Ne razumem zakaj ljudje, zakaj je vsaka oseba
tako pogosto zlobna do druge.
Nima nikakršnega smisla. Obsojanje, kontrola, cel spekter.
To je... -O katerih osebah govoriva?
Saj veš, o starših, hinavcih,
politikih, zbadljivcih.
To je napaka.
Napačno je gledati tako globoko v te stvari.
Alex, ti si fant od fare. Fant od fare.
Ampak obljubim ti;
Mlad si! Ne moreš ves čaš žonglirati z krvjo in ognjem.
Malo moraš... -Wayne, o čem govoriš?
Kaj? -Mislim...
Govorim o krvi in ognju.
Govorimo o žongliranju s krvjo in ognjem.
Kdo si ti, da vsakemu deliš nasvete?
Kdo sem jaz, da delim nasvete?
Da. -No, lepo te je bilo spoznati.
Jaz sem g. Srečko. -G.Srečko.
In g. Srečko včasih deli nasvete.
Alex, prosim. -Žal mi je.
Včasih g. Srečko... G. Srečko je vedno srečen.
Ampak veš kdaj je najbolj srečen?
Ni vedno srečen. -Kdaj je srečen?
Mi boš res povedala? Daj, povej mi.
Povedala ti bom.
Zdaj... -Usedi se, da si ne boš kaj naredil.
Na eno reč bi se lahko poizkusil ozreti;
Kaj se je zgodilo 1945 v Roswellu.
Ko je raziskava iz davčnih zapisov ugotovila,
da je Chris vse svoje prihranke podaril dobrodelnim akcijam,
Sta mama in oče postala, kot oče pravi, mobilna.
Najela sta privatnega detektiva in obvestila vse pravne organe v državi,
odločena, da ga izsledita.
Jaz sem si predstavljala, da je s cigani, daleč proč od zakonov.
To so tiste zastonj satelitske TV.
To ti praviš Alex, ne jaz.
Nekaj boš potreboval. Kakšno puško boš nabavil?
Najverjetneje nekaj, kot 22. Kaliber 22.
Prav.
Ko boš nekaj ulovil, je čas pomemben.
Najprej boš moral poskrbeti,
da boš plen lepo odrl.
Za to nimaš veliko časa. Največ uro, ali dve.
Odvisno od vremena. Še posebej, Ob vročini, imaš manj časa.
Poskrbeti boš moral, da muhe ne pristanejo na meso.
Ker, ko muhe enkrat začnejo srati tiste ličinke in črve,
veš, tisti stvori, je prepozno. Prepozno je.
Imate me, imate me.
Opozoril se Waynea o tistih črnih škatlicah.
G. Westerberg, Scott Baker, FBI. Mislim, da veste, zakaj smo tukaj.
Impresivna akcija.
Bi mi lahko zapeli zadrgo? Hvala.
Gremo. -Žal mi je fantje.
Za nekaj časa bomo morali zapreti.
Alex, lahko se vrneš in delaš zame, kadar hočeš.
Pri Gillu imate plačilo. Ne bom prav dolgo odsoten.
Zapomni si Alex, nič Aljaske pred pomladjo. Na jug se odpravi.
Tisto leto, ko je Chris končal srednjo šolo,
je kupil rabljenega Datsuna in se je vozil po deželi.
Večino poletja je bil od doma.
Daj no. Sosedje bodo gledali.
Ga lahko spoliraš?
Takoj, ko sem zvedela, da je doma, sem stekla k njemu na pogovor.
V Kaliforniji je obiskal stare družinske prijatelje.
Zvedel je, da so zgodbe staršev, kako sta se zaljubila in poročila,
lažnive in skrivajo grdo resnico.
Ko sta se spoznala, je oče že bil poročen.
Tudi po Chrisovem rojstvu,
Je oče dobil še enega sina, z njegovo prvo ženo,
s katero je bil še vedno po zakonu poročen.
To dejstvo naju je s Chrisom postavilo, kot nezakonska otroka.
Očetova aroganca ga je naredila hladnega do bolečine, ki jo je storil.
In mama, v sramoti in zadregi, kot mlada ljubica,
je bila sokrivka v prevari.
Krhkost kristala ni slabost, temveč v eleganca.
Starša sta vedela, da je treba kristalen kozarec paziti
ali pa se zdrobi.
Ko je to prišlo do mojega brata, nista vedela, ali jima ni bilo mar,
da mu bo njihov skrivnostni plan,
prizadejal razočaranje in ga odrezal.
Njun prevarantski zakon in očetovo zanikanje drugega sina,
Je bil za Chrisa umor vsakodnevne resnice.
Čutil je, da se mu življenje obrača, kot, da bi reka obrnila
svoj tok in nenadoma začela teči v nasprotno stran.
To je v Chrisu zlomilo jedro občutka o identiteti.
Celo otroštvo se mu je zdelo neresnično.
Chris jima ni nikoli povedal, da ve
in tudi meni je rekel naj obljubim, da bom tiho.
Ne morem si privoščiti štiri. Kdo bo plačal četrtega?
Bryan tudi ne more. Kaj je to važno?
Lahko pomagam?
Če bi hotel veslati po reki,
Kje je najboljši kraj, da bi začel?
Samo trenutek.
Začel? Koliko izkušenj imaš?
Ne veliko. -Imaš dovoljenje?
Dovoljenje? Dovoljenje za kaj?
Ne moreš veslati po reki, če nimaš dovoljenja.
Če hočeš, se lahko prijaviš tukaj, dobiš nekaj izkušenj,
jaz pa te bom dal v čakalno vrsto.
Ne, nekega fanta imam tukaj. Si bomo že kaj izmislili.
Obstaja čakalna vrsta za veslanje po reki?
Tako je.
Ja, tako bo... -Koliko časa bom moral čakati?
Samo sekundo.
Stvar je taka, da bomo jaz in ti,
ali pa, jaz, ti in ona.
Naslednji prosti dan je 17. maj 2003.
Zmenjeno. Torej mi trije.
Dvanajst let?
Kako? -Dvanajst let?
Za veslanje po reki.
Poklical te bom nazaj.
Lahko tako,
ali se priključiš rafterski skupini z vodičem.
Mogoče imajo kakšen "last-minute" v ponudbi,
Vendar te bo to stalo 2000 dolarjev.
Najlepša hvala.
Čelada!
Jaz sem Superklatež.
Če priznamo, da je lahko človeško življenje vodeno z razlogom
je možnost življenja uničeno.
Pridi, pridruži se nam.
Imamo hot-doge.
Jaz sem Mads. -Mads?
Alex. -Živijo Alex.
Jaz sem Sonja.
Mi smo iz Copenhagena in ti si iz brzic.
Ja, sem.
Nor si, nor. -Mojbog!
Sonja, pojdi stran od njega. Nor je.
Pripravil ti bom hot-dog. Samo minuto.
Ljubim to. Ti ne?
Veš, to je narava.
Kam si namenjen?
Nisem se še odločil. -Res?
Nam je tukaj zelo všeč. In dobro te je bilo spoznati.
Tako dobro te je bilo spoznati.
Šli smo v Los Andeles in potem smo šli v Las Vegas.
Las Vegas je zelo lep. Vesolje je zelo dobro.
-Veš kaj mislim?
Ja. -Celo vesolje.
Samo kraj. Mesto je mislila. Njena angleščina ni ravno najboljša.
Potem smo prišli sem. Ne moti me, če je malo neumna. Všeč mi je.
Veš, lahko prideš v Mexico od tukaj.
Vzameš kajak in greš lahko vseskozi z njim,
do Hoover Dama in okrog
in od tam greš po teki vse do Mexica.
Res? -Ja.
Daj no!
Včasih je tako počasna.
Tukaj je karta. -Ampak mi je všeč.
Tukaj. Hoove Dam. -Ok.
Približno 330 kilometrov, si mislim.
Milj? -Ja milj, okrog 200 milj.
Dvesto milj. -Dvesto milj, ja.
Zanima me, če bi lahko veslal
vse do Kalifornijskega Gulfa.
Ja, ja lahko. Veš kaj, s teboj grem.
S teboj grem. Sonjo bova pustila tukaj in vzela bova kajak.
Ne, ne. Šla bova do Mexica.
Ker je v vsakem moškem srcu mehiška ljubica.
Iti moram. Res mi je žal. Moram iti.
Kaj se dogaja? -Zakaj?
Rečna patrulja me išče. Jaz ne bi smel biti tukaj.
Vidva imata dovoljenje,
nekaj od vlade, da sta lahko tukaj, jaz ga nisem dobil.
Če bosta koga videla, nekoga od rangerjev, ali kogar koli
recita, da me nista videla. Prav?
Prav.
Še enkrat. res mi je žal. Želimsi, da bi lahko ostal.
Pazi nase.
Prav, pazi nase Mads. -Lepo te je bilo spoznati.
Adijo Alex. -Rad bi ostal.
Pozdravi Mexico v mojem imenu.
Adijo Alex.
Čez nekaj mesecev bo Božič
in zadnje novice, ki smo jih slišali, so bile o avtu, ki so ga našli.
Pred nekaj dnevi sem se zbudila in prvič me je stisnilo,
da nista samo starša tista, ki se jim Chris ni javil.
Draga?
Jaz sem. Žal mi je. Kar se je zgodilo, je moja krivda.
Dajmi še eno priložnost.
Prosim stori to. Stori to zame.
Daj no, hočejo še en četrtak
in jaz ga nimam. Bi pohitela?
Daj no, ne odloži mi.
Tukaj je četrtak.
Hvala.
Tukaj imam četrtaka, pojavil se je iz nebes,
tako se lahko še pogovarjam.
Imam četrtaka, dajva... ne, ne, ne!
Zanimalo me je, zakaj ni klical, v primeru, da me skrbi.
Lahko bi prekinil, če se ne bi oglasila jaz.
Zakaj ni poslal pisma, po prijatelju, mogoče?
Malo me boli,
ampak govorila sem si, da je vse v redu.
Vedel je, da ga imam dovolj rada, da se spopadam s tem.
In pomaga mi spominjati se, da obstaja nekaj ved od uporništva,
več od jeze, ki ga vodi.
Chrisa je vedno nekaj vodilo, vedno je bil avanturist.
Ko je bil star štiri leta,
je odšel šest ulic stran od doma, ob treh zjutraj.
Našli so ga v sosedovi kuhinji,
po stolu je plezal do njihove posode s sladkarijami.
Katero koli posodo bi tedaj odprl, bi bilo nekaj sladkega v njej.
V jami si živel 36 dni? -Ja, gospod.
In kako si prišel v Mexico?
Skozi odprtino v Morelovi pregradi.
Reka tam precej hitro usahne, kajne?
Spremeni se v pravi blodnajk namaklnih sistemov zaradi severnih zapor.
Kajak sem nesel čez puščavo in štopal v Golfo.
Čez nekaj tednov ni je peščeni vihar odpihnil kajak.
Tako sem se odpravil na sever. Tukaj sem.
Ne moreš kar prestopiti meje brez identifikacije.
Se zastopiva? -Ja gospod.
Pojedel sem dovolj peska, da me vrnejo v mesto.
Prav. Pri miru sedi. Takoj bom nazaj.
Nekateri se sprašujejo,zakaj delovati zdaj? Zakaj ne počakati?
Odgovor je preprost. Svet ne more več čakati.
Živijo, imate uro?
Uro?
Dobro.
Spredaj in zadaj.
Nimam več tabel, dobite jih od drugih.
Naslednji. -Živijo.
Mi lahko poveste, kako bi lahko dobil osebno izkaznico?
Izgubili ste osebno, gospod? -Ja.
Nimate rojstnega lista, nič?
Prav, to boste morali urejati z DMV.
Dobite jih lahko zjutraj. Najbližji je v Montebellu
in mi vam bomo pomagali s stroški za avtobus.
Pridite k temu okencu, ko boste pripravljeni.
Prav. -Kako vam je ime?
Alexander Superklatež. -Kako prosim?
Alexander Superklatež. -Superklatež, res?
Ja.
Prav, poiskala vas bom Superklatež. Nekaj imam za vas.
Izvolite. -Hvala lepa.
Samo še nekaj?
Imate kakšno posteljo zame? Žal mi je.
Oh, ne. Seveda imamo posteljo. Podpišite se tukaj.
Izpolnite tole in namestila vas bom. Zdaj mi je zmanjkalo...
Kaj se dogaja tam zadaj? -Je že v redu, oprostite.
Sodeluj z menoj. -Hvala, gospa.
Superklatež, a?
Poznate postopek.
Premaknite se!
Hvala, ampak ne bom rabil postelje.
Tako zgodaj nas zapuščate? Superklatež!
Pokaži mi obraz. Nikoli, nikoli ne pozabim obraza.
Če te še enkrat vidim, te ne bom aretiral. Ubil te bom.
To je železnica
in storili bomo vse,
da vas postopače držimo stran.
Ja, gospod.
Imaš kakšen dokument?
Ne, gospod. -Seveda nimaš.
Zadnjič, moj prijatelj.
Vse je v redu.
Priden fant!
Ja! O tem govorim, Končno!
Najlepša hvala.
iz pisem, ki mi jih je Chris poslal iz šole,
je bilo razvidno, da so se njegova tesnoba in problemi s starši nadaljevali.
Rekel je, da sem edina oseba na svetu,
ki lahko razume, kaj bi rad povedal.
S čigavim denarjem kupuješ vsa ta prekleta darila?
Delam. Edini razlog, da ne govorim je,
da ti vandraš okrog in se delaš frajerja pred vsemi.
Jaz sklepam pogodbe, da posel teče!
Tebe sploh ne zanima, kaj jaz delam.!
Sploh nočem več govoriti o tem s teboj!
Ne odhajaj stran od mene!
Otroci, poglejte, kaj mi oče počne!
Za božjo voljo, poglejte, kaj mi mama dela!
Jebi se! Sovražim te!
Ne bo zabave. To leto bom odpovedal Božič.
Odpovedal Božič? Kdo misliš, da si? Bog?
Tako je! Bog sem!
Nisi Bog. Ne moreš odpovedati Božiča.
To je sranje.
Deset smo v zaostanku!
Alex, nič nimam proti tebi. Dobro ti gre.
Hočem te obdržati in ti pomagati do Aljaske,
ampak moraš obuti nogavice.
Skoraj leto je minilo od Chrisovega izginotja.
Jeza staršev, njihov obup,
njihova krivda je izzvala bolečino.
In bolečina ju je zbližala.
Še njuna obraza sta se spremenila.
Prepričevala se je, da je Chris,
njen sin, kadar je šla mimo brezdomca.
In bala sem se za njeno materinstvo.
Občutki izgube so tako veliki,
da so misli izžete preko vseh meja.
Spraševati sem se začela, če razumem, kaj je Chris ves čas govoril,
ampak sem se spomnila,
to niso starši pri katerih je odraščal.
Ampak pomehkuženi ljudje z njihovo izgubo.
Vseeno, kar je Chris rekel, je moralo biti rečeno.
Zaupam vanj. Vse kar počne, se je moralo zgoditi.
To je naše življenje.
Velika igra. Zelo velika igra.
Imam te.
Prekleto!
Pojdite dol!
Očka, lahko jaz prižgem žar? Prosim, samo tokrat?
Sin, lahko greš po netivo.
Daj no očka, prosim.
Zakaj pa ne Walt? Zveni, kot dobra ideja.
Molči Carine! Molči!
Ne Billie. Rekel sem ti enkrat. Ne sili me, da ti rečem ponovno.
Prav?
Si me slišala? Si me slišala, ženska?
Žal mi je Walt. Žal mi je.
Sranje.
Ne, ne! Prekleto!
Prekleto! Pizda!
Čutila se je prisotnost sile, ki ni bila prijazna človeku.
To je bil kraj barbarstva in sumljivih ritualov,
ki je bil naseljen z ljudmi, ki so bili bližje kamenju
in divjim živalim, kot mi.
Sunni.
Sunni, pridi sem.
Ne, ne!
Zdaj sem osredotočen samo na Aljasko.
Ja. -Aljaska.
Dobro, da slišimo za Norega Caina!
Pozdravimo Tracy T. iz Slab Citya!
Živijo, jaz sem Tracy.
Jack London je kralj.
Boš ostal pri nas?
Čakam na ček od moje Prejšnje službe
iz Salton Citya,
Pripraviti se moram na Aljasko.
Ko bo šlo sonce malo nižje, bom začel z rutino.
Ko dobim ček, bom poizkusil najti
kakšne velike gore, da bom lahko plezal vsak dan do pomladi.
Bom videl kako bom z denarjem.
Še veliko stvari moram kupiti pred pomladjo.
Mogoče si bom poiskal še eno delo, ali pa bo v redu.
Nekaj malega ti bomo dali za dni, ko si bil tukaj na stojnici.
Ne bom vzel denarja od tebe, Rainey.
Lepo vaju je bilo spoznati.
Zgleda, da vama gre kar dobro.
Dobro nama gre. -Ja.
Res nama gre dobro.
Ko smo že pri tem,
kaj se ne bi predstavil naši mali Joni Mitchel?
Jaz...
Živijo. -Živijo.
Ti prodajaš te knjige?
Ja, jih. Mi jih.
On jih je.
Rada berem.
Res? -Ja.
To je dobro.
Sinoči sem te slišal peti.
Grozna sem. -Nisi grozna. Lepo poješ.
Hvala.
Na sprehod grem v Salvation Mountain.
Bi šel? -Prav.
Živijo. -Živijo Alex.
Rad bi vama malo pokazal naokrog,. Tukaj sem približno od leta 1984.
Veliko turistov pride sem
in gledajo ta avtomobilska vrata tam gor. Res so jim všeč.
Vrata sem našel in jih postavil gor. In zapahnil sem jih.
Kje si dobil telefonske drogove?
Veliko je ljudi v dolini, ki me imajo zelo radi.
Mislim, da me ljubijo prav vsi, na celem svetu
in jaz želim imeti sposobnost, da bi jih ljubil nazaj.
To je to. Res sem vznemirjen.
Potem res verjameš v ljubezen.
Ja, popolnoma.
To je ljubezenska zgodba, ki pretrese vsakega na svetu.
Bog nas ima zelo rad.
Sem ti odgovoril?
Ja. -Dobro.
Res mi je všeč tukaj. Svoboda tega kraja je čudovita.
Ne bi šel od tukaj za 10 milijonov dolarjev, razen, če bi moral.
V puščavi sem zadovoljen in živim, kjer hočem.
In še bolje postaja. Tisti veliki tanki, tam
kjer je nekaj drevja, tam je bila vojaška baza med vojno.
Če hočeta lahko položita roke sem.
Tudi jaz bom, za zabavo.
Dobro vama gre.
Lahko obrišeta roke v mojo majico, če želita.
Zaradi tega postajam lačen.
Samo nekaj let starejša od Tracy sem bila, ko sem zanosila.
Mislila sem, da bova z možem ustvarila mir na zemlji
in otroci in ljubezen, da ostanemo skupaj, za vedno.
Ni se ravno tako izšlo.
Zapustil me je.
Tako sem...
saj je vseeno,
Sama sem vzgajala Rena. To je moj fant. Reno mu je ime.
Potem se spoznala Raineya.
Krasno je bilo. res je bilo krasno nekaj časa. Samo...
Reno je bil takrat najstnik
in je bil ravno na poti, da se osamosvoji.
Že dve leti nisem nič slišala o njem.
Še vem ne, kje je.
Upam, da ga bom nekoč srečala.
Tvoji starši vedo kje si?
Večerja je pripravljena, če sta lačna.
Ja, sva. Lačna sva.
V redu bom.
Boš prišla jest?
Ali bova sedela tukaj? Ker bom s teboj sedel vso noč.
Pojdiva.
Pridita, hladno bo.
Poglejte tole. Tawdry, Denise? To zveni, kot vajina skodelica čaja.
To ubogo dekle se pripravlja, da bo preskočila ograjo.
In tukaj si ti, menih Jacka LaLannea.
Jan ti je povedala o Renu? -Ja,
Otroci znajo biti precej ostri, ko je govora o starših.
Nameravaš videti svoje
Samo en cilj imam Rainey.
To je Aljaska?
Aljaska.
Vesel Božič. -Pridi sem.
Moji starši so šli v mesto.
Ne.
Ja, poklicali bodo babico za Božič.
Ne, mislim ne moreva tega početi.
Zakaj ne?
Koliko si stara?
Osemnajst.
Sedemnajst.
Katerega leta si bila rojena?
Torej sem šestnajst.
Bi rada, da počneva kaj skupaj?
Pošlji pismo na ta naslov v Južni Dakoti.
Ne vem, kdaj ga bom dobil, ampak ga bom.
Precej magična si.
In zapomni si,
če hočeš kaj v življenju, to zagrabi.
Pazi nase. -Ti tudi.
Novoletna rešitev? -Delali bomo na tem.
vzemi svoje stvari in pojdi od tukaj, prav?
Ne vem, če bom prenesla objem.
Adijo!
Minilo je leto in pol v, kakor oče pravi " dozdevni navidezni smrti".
Teža Chrisovega izginotja je name začela potiskati z vso silo.
Veliko sem preživel
im mislim, da sem našel, kar je potrebno za srečo.
Tiho, samotno življenje na deželi,
z mogočnostjo biti koristen ljudem, katerim je lahko ustreči
in kateri niso obremenjeni s tem, kar imajo.
In delo, ki bi lahko bilo koristno.
Potem počitek, narava, knjige, glasba,
ljubezen do bližnjega.
Moji pojmi za srečo.
In potem, najbolj pomembno, ti z sorodno dušo,
mogoče še otroci.
Kaj si srce lahko še želi?
Kje je tvoj kamp?
Izven Oh-moj-Bog-vroče pomladi.
Tu živim že več, Kot šest let,
pa še nisem slišal za kraj s tem imenom.
Pokaži mi, kako se pride tja, -Ja.
Ron Franz. -Alex.
Alex? Od kje si Alex?
Zahodna Virginia. Prav Alex iz Zahodne Virginie.
Tukaj je nekaj narobe.
Si nič ne zmeniš za tiste narkomane in nudista, tam dol?
Ne, precej zase se držijo.
Zdiš se mi pameten fant. Se mogoče motim okrog tega?
Mislim, da imam glavo kar na pravem mestu.
No, to sem mislil.
Koliko časa si bil tam zunaj?
Nekaj tednov. -In pred tem?
V veliko krajih. Veliko sem se selil.
Koliko si star? -Triindvajset.
Triindvajset let.
Sine, ne misliš, da bi bilo bolje, če bi šel v šolo?
Pa zaposlitev? Nekaj napraviti iz življenja?
Poglejte, G. Franz,
Mislim da je kariera v 20. stoletju izmišljotina in nočem niti ene.
Ne skrbite zame. Imam srednješolsko izobrazbo.
Nisem reven. Tako sem se odločil živeti.
V prahu? -Ja, v prahu.
Kje imaš družino? Nimam je več.
Škoda.
G. Franz, rad bi vam nekaj pokazal.
Pridite.
Malo prestrmo je. Malo previsoko zame, fant.
Prav,
že iz pol višine, je lep razgled.
Iz vrha, pa lahko vidite vse do Salton Sea.
Od tam lahko vidiš Salton Sea?
Ja, gospod.
Mojbog.
Nočete na vrh? Ne, takih stvari ne počnem.
Večino življenja se preživel v vojski.
Na silvestrovo 1957 sem bil stacioniran v Okinawi.
Žena in sin sta bila tukaj v ZDA, peljala sta se po cesti
in neki tip, ki je preveč spil, je priletel ravno vanju.
Ubil je oba.
Zdaj si misliš, da je to zadnja stvar na svetu, ki sem jo storil,
napiti se viskija.
Ampak takrat, se mi je zdelo, da lahko samo to naredim.
In sem, močno.
Kmalu sem spoznal
da nisem s pitjem nič žaloval za ženo in sinom.
Zbral sem se in nehal piti.
Popolna abstinenca.
Od takrat sem to, kar sem.
Ste kdaj potovali, G. Franz?
Ne, nikoli nisem šel daleč stran od mojega usnja.
Strojim usnje. Zunaj v garaži imam majhno delavnico.
S tem in z mojo pokojnino, mi gre kar v redu.
Ampak vsakič, ko pomislim, da bi lahko kam odpotoval,
Se spomnim, da zaostajam z naročili in neham premlevati.
Ko bova pojedla, bi si rad ogledal vašo delavnico.
Bi? -Ja.
Upal sem, da boš to rekel.
Neverjetno, kako raztegljivo je. -Ja, je.
Ko je usnje mokro, lahko...
Kot maslo je. -Ja.
Neverjetno. Ko se strdi, ostane, kot je.
Dober udarec s kladivom. Zabij ga. Udari.
Šel sem v Južno Dakoto. Delal sem na kombajnu
za Waynea. Bil je res dober človek.
Potem sem šel po reki Colorado
navzdol, skozi veliki kanjon in globoke tolmune,
kar je bilo nekaj najbolj groznega, kar sem naredil do sedaj.
Po Coloradu sem šel v Mexico, Golfo, kjer sem obtičal.
Salvation Mountain, The Slabs.
Kaj pomeni znak "S"?
Sever.
Aljaska?
Sine, pred kom bežiš?
Tudi jaz tebe lahko vprašam isto.
Le, da jaz že poznam odgovor.
Ga res?
Res G. Franz! Morate se izbezati v svet!
Ven iz samotne hiše in vaše delavnice.
Vrnite se na cesto! Res!
Še dolgo boš živel, Ron.
Lahko korenito spremeniš način življenja!
Jedro duha se razvija iz novih doživetij.
Ti pa si tam, poklepan mož, ki sedi na riti.
Sedim na riti? -Ja.
Pokazal ti bom, kdo sedi na riti.
Poklepan star mož.
Pokazal ti bom!
Potem pridi!
Sedim na riti, ja.
Pridi stari mož. Plezaj.
Sedim na riti.
Daj, nadaljuj!
Dobro ti gre!
Dajmo, dajmo, Ron! -Ja.
Kdo vidi tole? Bog, gledaš to?
Ste v redu? -Ti mali puhoglavec.
Pogrešal te bom, ko boš odšel.
Tudi jaz te bom, Ron. Ampak motiš se, če misliš,
da je veselje samo v človeških razmerjih.
Bog ga je raztresel povsod. V vsem je.
V vsem kar lahko doživimo.
Ljudje morajo spremeniti pogled na te stvari.
Držal se bom tega.
Ne, se bom.
Se bom.
Ampak rad bi ti nekaj povedal.
Iz vsega tega sem razbral,
saj veš, kar si mi govoril o svoji družini.
In vem, da imaš probleme s cerkvijo.
Ampak obstaja nekaj mogočnejšega, za kar smo lahko hvaležni
in verjetno tudi ti ne bi imel proti, če bi to imenovali Bog.
Ko oprostiš,
ljubiš.
In, ko ljubiš,
božji žarek sije nate.
Sranje. -Povedal sem ti o tem govorjenju.
Rekel sem ti!
Kje so zdaj te živali? Lačen sem!
Od trenutka, ko je odkrila namen svojega življenja,
je tukaj na zemlji doumela smisel divje začaranosti
in da imenuje vsako stvar, s pravim imenom.
S pravim imenom.
Kaj je to? Kateri je ta?
To je Viburnum edule. Viburnum edule.
Hedysarum alpinum.
Hedysarum alpinum je divji krompir. Koren divjega krompirja.
Epilobium angustifolium. Plevel.
Jebeš vse, jebeš vse!
Živijo.
Kaj delaš pokonci? Ura je pol štirih zjutraj.
Slišal sem te, ko si vstal pred pol ure.
Občutek ima, da te ne bo več na zajtrku.
Odpeljem te 100 milj, nekam, kjer boš šel na vlak,
letalo, ali avtoštop in ne, da obtičiš tukaj v puščavi.
Odpeljal bi te prav do Aljaske, če ne bi bilo zjutraj maše.
Ron, ni treba. -Hočem.
Začni s tisto tvojo rečjo.
Na moji veliki... -Vem.
Na tvoji veliki Aljaški avanturi.
Tukaj je mačeta.
Zložljiva ribiška palica in še nekaj stvari sem vtaknil zate.
Ron... -Vzemi.
Oblekel se bom. Dobiva se pri tovornjaku.
Tako, prijatelj moj.
Ja?
Imam idejo.
Veš, moja mati je bila edinka
in moj oče tudi.
In jaz sem bil njihov edini otrok.
Ko me ne bo več, ne bo nikogar za menoj.
Z mojo družino bo konec.
Kaj praviš na to, da Te posvojim?
Lahko bi bil tvoj dedek.
Ron
Bi lahko govorila o tem, ko se vrnem iz Aljaske?
Bi ti bilo prav?
Ja, lahko takrat.
Prav, Ron.
Hvala ti.
Kakšen glas ima sedaj?
Kaj bi zdaj rekel?
devet, deset.
Spoznala sem, imajo da besede v mojih mislih zmerom manjši pomen.
Chris je pisal svojo zgodbo
in on bi jo moral povedati.
Imenovati vsako stvar s pravim imenom.
S pravim imenom.
Kaj, če bi se smehljal
in ti pritekel v naročje?
Bi takrat videl,
Kar jaz vidim zdaj?
Dva tedna po Chrisovi smrti so lovci v avtobusu našli njegovo truplo.
Ta slika je bila nerazvita v njegovem fotoaparatu.
19 septembra je Carine McCandless poletela z bratovimi posmrtnimi ostanki
iz Aljaske proti Vzhodni obali. Nosila jih je s seboj na letalu, v torbici.