Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team
Ei bine, tatăl meu era fermier.
Ca toată lumea pe atunci.
Desigur că nu a început astfel.
Computerul arată că eşti la limită.
- Nu, mă descurc! - Traversezi atmosfera rarefiată.
- Îl închid, Cooper. - Nu!
- Am oprit totul. - Hei, porneşte curentul!
Tată?
Îmi pare rău, Murph. Întoarce-te în pat.
Credeam că eşti o fantomă.
- Nu există fantome, iubito. - Bunicul spune că poţi să vezi fantome.
Asta pentru că bunicul este foarte aproape să fie el însuşi una.
Întoarce-te în pat.
Ai visat despre prăbuşire?
Mişcă-ţi fundul înapoi în pat, Murph.
A murit grâul.
A fost afectat de filoxeră şi a trebuit să-i dăm foc. Mai aveam porumbul.
Aveam acri întregi de porumb. Dar în cea mai mare parte, aveam praf.
Cred că nu pot să-l descriu. Era constant.
Era un vânt de praf constant.
Purtam fâşii subţiri de pânză...
uneori peste gură şi nas, ca să mai respirăm atât de mult praf.
Când aranjam masa puneam întotdeauna farfuria cu fata în jos.
Pahare, căni, orice, le puneam invers.
- Grăbeşte-te. Murph, trebuie să plecăm. - Astăzi la ora 1, noi doi în hambar.
- Herbicide Resistance 101, da? - Da, dle.
Nu la masă, Murph!
Tată, poţi să repari asta?
- Ce naiba ai făcut cu naveta mea? - Eu nu am făcut nimic.
- Lasă-mă să ghicesc. A fost stafia ta. - A căzut de pe raft.
- Deasemenea, a dărâmat şi cărţile. - Nu există stafii, proasto.
- Hei. - Am căutat pe internet.
Se numeşte poltergeist.
- Tată, spune-i. - Ei bine, nu este foarte ştiinţific, Murph.
Ai spus că ştiinţă este ca să recunoaştem ceea ce nu ştim.
Te-a prins aici.
Hei, începe să ai grijă de lucrurile noastre.
Coop.
În regulă, Murph, vrei să vorbim despre ştiinţă?
Nu-mi spune că îţi e frică de nişte stafii. Nu, trebuie să mergi mai departe.
Trebuie să înregistrezi faptele, să analizezi...
să explici faptele şi să îţi prezinţi concluziile. S-a făcut?
- S-a făcut. - În regulă!
- O zi bună la scoală. - Aşteaptă.
Este şedinţa părinti-profesori. Părinţi, nu bunici.
Mai încetişor, turbo. Aia nu este o furtună de praf.
- Nelson îşi arde întreaga recoltă. - Filoxeră?
Au spus că este ultima recoltă de bame.
Trebuia să planteze porumb, ca noi ceilalţi.
Să fii amabil cu dra Hanley.
- Este singură. - Ei bine, ce-ar trebui să însemne asta?
Repopularea Pământului. Începe să fii ca toţi ceilalţi, tinere.
Ce-ar fi să începi tu să-ţi vezi de treburile tale, bătrânule?
Bine, Murph, pune în viteză a doua.
A treia.
Găseşte viteza, proasto.
- Încearcă acolo! - Taci, Tom!
- Ce ai făcut, Murph? - Nu a făcut ea nimic.
- A explodat un cauciuc. - Legea lui Murphy.
Taci!
- Ia roata de rezervă, Tom. - Aia este roata de rezervă.
Adu trusa de pus petice.
Cum aş putea să îi pun petic aici?
O să trebuiască să te descurci. Nu o să fiu întotdeauna lângă tine să te ajut.
Ce se petrece, Murph?
De ce tu şi cu mama mi-aţi dat numele după ceva rău?
Nu, nu am făcut asta.
"Legea lui Murphy"?
Legea lui Murphy nu înseamnă că întotdeauna ceva rău o să se întâmple.
Înseamnă că orice se poate întâmpla se va întâmpla.
Şi asta nu ne-a deranjat.
Treceţi în maşină!
Treceţi în maşină, să mergem.
Cum rămâne cu pana de cauciuc?
Da...
E o dronă a aviaţiei indiene. Celulele ei solare ar putea alimenta o fermă întreagă.
Treci la volan, Tom.
Haide, haide, haide!
Ţine asta îndreptată spre ea.
- Mai repede, Tom, o pierdem. - Da.
Direct spre ea.
Rămâi aproape. Aşa, aşa.
Foarte bine, Tom.
- Tată? - Aproape am terminat.
Nu te opri, nu te opri.
- Tată! - Tom!
Tu mi-ai spus să continui să conduc.
Ei bine, cred că asta răspunde la vechea întrebare
"Dacă ţi-aş fi spus să te arunci cu maşina de pe o stâncă?".
- Am pierdut-o. - Nu, nu am pierdut-o!
Vrei să o manevrezi?
Să o facem să aterizeze chiar acolo, la marginea lacului.
Bravo!
De cât timp crezi că este în aer?
Controlul spaţiului din Delhi a dispărut odată cu al nostru, acum zece ani.
Aşadar zboară de zece ani?
- De ce a coborât atât de jos? - Nu ştiu.
Poate soarele i-a prăjit circuitele sau poate căuta ceva.
Ce?
Dă-mi ştergătorul mare al maşinii. Poate urmăreşte vreun semnal.
Nu ştiu.
Ce o să faci cu dronă?
O să îi dau o sarcină socială de făcut...
- Precum să conducă o combină. - Nu putem să o lăsăm?
Nu făcea rău nimănui.
Ascultă, chestiile astea trebuie să înveţe să se adapteze, Murph, ca noi toţi ceilalţi.
- Cum facem? Veniţi şi voi? - Eu am ore.
Tipa asta trebuie să aştepte.
- Ce ai făcut? - O să-ţi spun când intrăm acolo.
- Ei bine, o să mă supăr? - Nu pe mine.
Te rog, încearcă să nu te superi.
Hei, linişteşte-te... rezolv eu asta.
- Ai întârziat, Coop. - Da, am avut pană de cauciuc.
Şi cred că a trebuit să te opreşti la magazinul de avioane de luptă asiatice.
Nu. De fapt, dle, aia este o dronă de supraveghere.
- Cu nişte celule solare grozave. E indiană. - Stai jos.
Aşadar, am primit rezultatele testului lui Tom.
- O să fie un fermier excelent. - Da, are un talent deosebit pentru asta.
Dar colegiul?
Ei bine, universitatea acceptă doar câţiva. Nu au resurse.
Eu îmi plătesc în continuare taxele. Unde se duc banii ăia? Nu mai există armate.
Ei bine, nu se duc la universitate.
Uite, Coop, trebuie să fii realist.
Îmi excluzi fiul din colegiu acum? Puştiul are 15 ani.
- Rezultatul lui Tom nu e suficient de bun. - Ce mărime ai la talie?
32, 33 lungimea interioară a tivului la pantaloni?
Nu sunt sigur că înţeleg unde vrei să ajungi cu asta.
Îmi spui că e nevoie de două cifre ca să-ţi măsori fundul...
dar doar de una ca să măsori viitorul fiului meu?
Haide, eşti un tip educat, Coop...
- Şi un pilot antrenat. - Şi un inginer.
În regulă, ei bine, acum, nu avem nevoie de mai mult ingineri.
Nu am rămas fără ecrane de televizor şi fără avioane. Am rămas fără mâncare!
Lumea are nevoie de fermieri. Fermieri buni ca tine şi ca Tom.
Fermieri fără educaţie.
Suntem o generaţie de administratori, Coop.
Lucrurile devin din ce în ce mai bune. Poate nepoţii tăi vor putea să...
Am terminat aici, dle?
Nu. Dra Hanley este aici ca să vorbească despre Murph.
Murph este o fată grozavă, este foarte inteligentă.
Dar în ultima vreme a avut nişte probleme.
A adus asta ca să o arate celorlalţi elevi. Secţiunea aterizărilor pe lună.
Da, este unul dintre vechile mele manuale. Întotdeauna i-au plăcut fotografiile.
Este un manual federal vechi. Le-am înlocuit cu versiunile corectate.
Corectate?
În care se explică cum misiunile Apollo au fost trucate
ca să falimenteze Uniunea Sovietică.
Nu crezi că am aterizat pe Lună?
Cred că asta a fost o propagandă genială prin care sovieticii s-au falimentat singuri
direcţionându-şi resursele spre rachete şi spre alte maşinării inutile.
Maşinării inutile?
Şi dacă nu vrem să repetăm excesul şi risipa secolului 20,
trebuie să ne învăţăm copii despre această planetă. Nu povesti despre părăsirea ei.
Una dintre maşinăriile alea inutile pe care o construiau
se numea tomograf cu rezonantă magnetică.
Şi dacă am mai fi avut o asemenea maşinărie, doctorii ar fi putut să găsească
chistul din creierul soţiei mele înainte să moară, în loc să-l găsească după.
Atunci ea ar fi fost cea care ar fi stat aici, ascultând asta, în locul meu...
Ceea ce ar fi fost un lucru bun, pentru că ea era întotdeauna cea calmă.
Îmi pare rău pentru soţia ta, dle Cooper.
Dar Murph s-a bătut cu câteva dintre colegele ei...
din cauza chestiei neadevărate cu Apollo.
Aşa că ne-am gândit că ar fi mai bine să te chemăm aici
să vedem ce idei ai putea avea în legătură cu comportamentul ei.
Da, ştii ceva? Mâine seară este un meci.
Trece printr-o fază cu baseball-ul, joacă echipa ei preferată.
Or să fie dulciuri, sucuri...
Cred că o să o duc acolo.
- Cum a fost? - Am făcut să fii suspendată.
- Ce? - Cooper.
Sunt Cooper, spune.
Coop, combinele alea pe care le-ai modificat au luat-o razna.
Resetează comenzile.
Am făcut asta, dar ar trebui să vii să vezi.
Una câte una au plecat de pe câmp şi au venit aici.
Interferează ceva cu busolă.
Magnetism. Sau aşa ceva.
Nu e nimic special în legătură cu vreo anumită carte.
Am lucrat la asta, aşa cum ai spus.
- Am numărat spatiile. - De ce?
În cazul în care stafia încearcă să comunice. Încerc codul Morse.
- Codul Morse? - Da. Puncte şi linii. Este...
Ştiu ce este codul Morse, Murph.
Dar tot nu cred că raftul tău cu cărţi încearcă să vorbească cu tine.
A trebuit să resetez fiecare busolă şi GPS ca să înlătur anomalia.
- Care este anomalia? - Nu ştiu.
Dacă casa ar fi fost construită pe minereu magnetic,
am fi văzut asta prima dată când am pornit tractorul.
Am auzit că întâlnirea ta de la şcoala nu a decurs foarte bine.
Ai auzit? Parcă am uitat cine suntem, Donald.
Exploratori, pionieri, nu administratori.
Când eram copil, făceau ceva nou în fiecare zi.
Vreun dispozitiv sau o idee.
De parcă în fiecare zi era Crăciunul. Dar 6 miliarde de oameni...
Încearcă să-ţi imaginezi asta.
Şi fiecare dintre ei încearcă să aibă totul.
Lumea asta nu e foarte rea.
Iar Tom va fi în regulă. Tu eşti cel al cărui loc nu este aici.
Te-ai născut cu 40 de ani prea târziu sau cu 40 de ani prea devreme.
Fiica mea ştia asta. Dumnezeu s-o binecuvânteze.
Şi copiii tăi ştiu asta, în special Murph.
Obişnuiam să ne uităm spre cer şi să ne minunăm
de locul nostru între stele.
Acum doar ne uităm în jos,
şi ne facem griji despre locul nostru din pământ.
Cooper, ai fost bun la ceva,
şi nu ai avut şansa să faci ceva cu asta.
Îmi pare rău.
Nu te-ai fi aşteptat ca pământul ăsta care îţi dădea mâncarea...
să se întoarcă astfel împotriva ta şi să te distrugă.
În aprilie, cred că era 15 aprilie.
Era ora 1:30 când chestia aia a coborât în canion.
În tinereţea mea avem jucători adevăraţi de baseball. Cine sunt golanii ăştia?
Ei bine, pe vremea mea, oamenii erau prea ocupaţi
să se lupte pentru mâncare în loc să joace baseball.
Popcornul la un meci de baseball este nenatural. Vreau un hot dog.
Cei de la scoală spun că o să îmi calci pe urme.
- Cred că este grozav. - Crezi că e grozav?
Tată, urăşti munca la fermă. Bunicul a spus asta.
Bunicul a spus asta? Ascultă, tot ce contează e ce simţi tu în legătură cu asta.
Mie îmi place ce faci. Îmi place ferma noastră.
Şi o să fii foarte bun la asta.
Să plecăm de aici.
În regulă, e ceva neobişnuit. Bine, cu toţii, să ne punem măştile.
- Tom, Murph? - Verificat.
Aveţi măştile puse?
Murph, Tom, aveţi geamurile închise?
Murph.
- Fantoma. - Ia-ţi perna.
O să dormi cu Tom.
Nu este o fantomă.
Este gravitaţia.
Îl las pe Tom la scoală, apoi mă duc în oraş.
Vreţi să faceţi curat? Când terminaţi să vă rugaţi la asta.
Nu este codul Morse, Murph, este informaţie binară.
Gros este 1, subţire este 0.
Coordonate.
- Aici este. - Nu pot să pierd asta.
Murph, bunicul se va întoarce peste două ore.
Dar nu ştii ce o să găseşti.
Din cauza asta nu te pot lua cu mine.
Murph?
Bunicul o să vină în scurt timp acasă,
să-i spui că o să-l apelez la staţia de emisie-recepţie.
Iisuse! Ce faci?
Crezi că asta este amuzant?
Nu ai fi aici dacă nu eram eu.
Fă-te utilă.
Hei, Murph.
Murph.
Cred că aici este capătul drumului.
Nu ai adus cleştele de sârmă?
Bravo, fetiţa mea.
- Depărtează-te de gard. - Nu trage, nu trage. Nu sunt înarmat.
Fiica mea este în maşină.
Să nu-ţi fie teamă.
- Cum ai găsit locul ăsta? - Unde este fiica mea?
Aveai coordonatele acestei baze însemnate pe harta ta.
De unde ai luat aceste coordonate?
- Unde este fiica mea?! - Nu mă face să te dobor din nou, stai jos!
Crezi că eşti un puşcaş marin, amice?
Marina nu mai există. Şi ştii ceva?
Am soldaţi ca tine care îmi tund peluza.
Unde ai găsit coordonatele astea?
Dacă nu vrei să ajungi a doua mea maşină de tuns iarbă...
Nu, cred că o să te transform într-un aspirator.
Nu, nu o să faci asta.
TARS, înapoi, te rog.
Îţi asumi un risc folosind foşti roboţi militari pentru pază.
Sunt vechi, iar unităţile lor de control sunt imprevizibile.
Asta a avut guvernul de dat.
- Cine eşti? - Dr. Brand.
Am cunoscut odată un dr. Brand. Era profesor.
Ce te face să crezi că eu nu sunt?
Nu era nici pe departe atât de drăguţ.
Te rog, dr. Brand, nu am nicio idee ce este asta.
Dar sunt speriat pentru fiica mea, şi vreau să fie lângă mine.
Dacă faci asta, o să-ţi spun tot ce vrei să ştii.
Du-l pe director şi pe fată în camera de conferinţe.
Fiica ta este în regulă. Este un copil inteligent.
- Probabil că are o mamă inteligentă. - Este foarte evident că nu vrei vizitatori.
Ce-ar fi să ne laşi de partea cealaltă a gardului tău, iar noi o să plecăm?
- Nu este atât de simplu. - Ei bine, cu siguranţă că este.
Uite, nu ştiu nimic despre tine. Nu ştiu nimic despre locul ăsta.
Ba da, ştii.
Tată!
Salut, Cooper.
Profesore Brand.
Explică-mi cum ai găsit această bază.
Am dat din greşeala peste ea. Căutam lucruri care pot fi recuperate...
Stai în cel mai bine păstrat secret din lume.
Nu vine nimeni din greşeală aici şi nu iese nimeni din greşeală de aici.
Cooper, te rog, cooperează cu oamenii ăştia.
Uite, este dificil de explicat.
Am aflat aceste coordonate...
- Dintr-o anomalie. - Ce fel de anomalie?
Am ezitat să o numesc eveniment supranatural,
dar cu siguranţă naibii nu a fost ceva ştiinţific.
Trebuie să fii exact, dle Cooper, chiar acum.
A fost gravitaţia.
Ce fel de anomalie gravitaţională... ce a fost chestia aia?
Hei, mă bucur foarte mult că eşti încântat în legătură cu gravitaţia, amice,
dar n-o să primeşti niciun răspuns de la noi până când nu o să primesc asigurări.
- Asigurări? - Da.
Precum că o să plecăm de aici şi nu mă refer în portbagajul vreunei maşini.
- Nu ştii cine suntem, Coop? - Nu, profesore, nu ştiu.
Îl cunoşti pe tatăl meu, profesorul Brand. Noi suntem NASA.
- NASA. - NASA.
Aceeaşi NASA pentru care tu ai zburat.
Am auzit că v-au închis, dle, pentru că aţi refuzat să aruncaţi bombe din stratosferă
asupra oamenilor flămânzi.
Când au realizat că uciderea altor oameni
nu era o soluţie pe termen lung, au avut nevoie de noi din nou. În secret.
De ce în secret?
Pentru că opinia publică nu permitea să se cheltuie pentru explorarea spaţiului.
Nu atunci când te chinui să pui mâncare pe masă.
Filoxera. Grâul, acum şapte ani.
Bame, anul acesta. Acum mai avem doar porumb.
Îl cultivăm mai mult decât am făcut-o vreodată.
Da, dar precum cartofii în Irlanda şi grâul din praf...
porumbul va muri. În curând.
O să găsim o modalitate, dle profesor. Întotdeauna am făcut asta.
Conduşi de credinţă de neclintit că Pământul este al nostru?
Ei bine, nu doar al nostru, nu.
Dar este căminul nostru.
Atmosfera Pământului conţine 80% nitrogen.
Noi nici măcar nu respirăm nitrogen.
Filoxera da, şi înfloreşte, iar aerul nostru are din ce în ce mai puţin oxigen.
Ultimii care vor flămânzi vor fi şi primii care se vor sufoca.
Iar generaţia fiicei tale
va fi ultima care va supravieţui pe Pământ.
Murph este puţin obosită şi se întreba dacă poate dormi puţin în biroul meu?
Da, mulţumesc.
Bine.
Acum trebuie să-mi spui, care e planul tău de a salva lumea?
Nu suntem destinaţi să salvăm lumea. Suntem destinaţi să o părăsim.
"Rangers".
Ultimele componente ale navei noastre din orbită.
"The Endurance". Expediţia noastră finală.
Aţi trimis oameni acolo în căutarea unui nou cămin?
- Misiunile Lazarus. - Sună vesel!
- Lazăr s-a întors din morţi. - Sigur, dar mai întâi a trebuit să moară.
Nu există nicio planetă în sistemul nostru solar care ar putea susţine viaţa,
iar cea mai apropiată stea este la peste 1.000 de ani depărtare.
Asta nici măcar de "inutil" nu se apropie.
Unde i-aţi trimis?
Cooper, nu-ţi pot spune mai mult decât dacă eşti de acord să pilotezi această navă.
- Eşti cel mai bun pilot pe care l-am avut. - Abia am părăsit stratosfera.
Echipa asta nu a părăsit simulatorul!
Avem nevoie de un pilot, iar asta este misiunea pentru care ai fost antrenat.
Ce, fără ca măcar să ştiu?
Acum o oră nici măcar nu ştiai că sunt în viaţă, şi oricum plecaţi.
Nu aveam de ales. Dar ceva te-a trimis aici.
- Ei te-au ales. - Care "ei"?
- Cât timp o să fiu plecat? - Este greu de ştiut.
- Ani de zile. - Am copii, dle profesor.
Du-te acolo şi salvează-i.
Care "ei"?
Am început să detectăm anomalii gravitaţionale,
acum aproape 50 de ani.
În general mici distorsiuni în atmosfera superioară în instrumentelor noastre.
De fapt, cred că şi tu ai întâlnit una.
Da, în atmosfera rarefiată.
Prăbuşirea mea, ceva mi-a defectat controlul electronic.
Exact.
Dar dintre toate aceste anomalii, cea mai importantă este asta.
Lângă Saturn. O distorsiune în spaţiu-timp.
- Aia este o gaură de vierme? - A apărut acum 48 de ani.
- Şi unde duce? - Spre o altă galaxie.
O gaură de vierme nu este un fenomen natural.
- A pus-o cineva acolo. - "Ei"?
Oricine ar fi, se pare că au grijă de noi.
Acea gaură de vierme ne permite să călătorim spre alte stele.
A venit exact când aveam nevoie de asta.
Au pus lumile potenţial locuibile la îndemâna noastră.
- De fapt, după sondele trimise, 12. - Aţi trimis sonde prin gaura de vierme?
Am trimis oameni prin gaura de vierme, acum 10 ani.
Misiunile Lazarus.
12 lumi posibile, 12 navete "Ranger" lansate.
Care au dus cele mai curajoase fiinţe umane care au trăit vreodată.
Conduse de către remarcabilul dr. Mann.
Naveta de aterizare a fiecăruia avea cele necesare pentru a supravieţui timp de 2 ani.
Dar puteau folosi hibernarea pentru a mări acest timp,
făcând observaţii cu privire la viaţă timp de peste un deceniu.
Misiunea lor era de a îşi evalua lumea şi dacă avea potenţial,
puteau trimite un semnal, iar apoi să adoarmă pentru mult timp.
- Aşteptând să fie salvaţi. - Şi dacă lumea lor nu părea promiţătoare?
De aici şi curajul despre care se vorbea.
Nu aveaţi resurse pentru ale vizita pe toate 12?
Nu.
Informaţiile transmise înapoi prin gaura de vierme sunt rudimentare.
Pinguri simple binare trimise anual
ne dau o idee despre care lumi au potenţial. Un sistem pare promiţător.
Unul singur este o şansă mică, nu-i aşa?
Un sistem cu trei lumi potenţiale?
Nu este o şansă mică.
Bine. Aşadar, dacă găsim un cămin...
- Ce se întâmplă în continuare? - Aici este şansa mică.
Avem planul A şi planul B.
Ai observat ceva ciudat în camera de lansare?
Întreaga clădire este o centrifugă.
- Un fel de vehicul? O staţie spaţială? - Ambele. Planul A.
Cum o ridici de pe sol?
Prima anomalie gravitaţională a schimbat totul.
Brusc am ştiut că este posibil controlul gravitaţiei.
Aşa că am început să lucrez la o teorie şi am început...
- Să construim această staţie. - Dar nu ai găsit încă răspunsul.
Din cauza asta există planul B.
Problema este gravitaţia.
Cum să transporţi o cantitate enormă de viaţa de pe planetă?
Există o singură cale. Planul B. "Bomba de populaţie".
Peste 5.000 de ovule fertilizate care cântăresc mai puţin de 900 de kilograme.
Cum le creşti?
Cu echipamentul de la bord le-am incubat pe primele 10.
După asta creşterea devine exponenţiala.
Apoi, peste 30 de ani, am putea avea o colonie de sute.
Singura dificultate cu colonizarea este diversitatea genetică.
Asta o să rezolva problema.
Da, dar cum rămâne cu cei de aici? Pur şi simplu o să renunţaţi la ei?
- Copiii mei? - Din cauza ăsta planul A este mai amuzant.
- Cât de departe ai ajuns? - Aproape am terminat.
Îmi ceri să renunţ la tot... pentru un "aproape".
Îţi cer să ai încredere în mine.
Găseşte-ne un nou cămin.
Şi până când o să te întorci, o să rezolv problema gravitaţiei.
Îţi dau cuvântul meu de onoare.
Pleacă!
- Murph. - Pleacă. Dacă pleci, pleacă!
Lumea asta nu ţi-a fost niciodată îndeajuns, nu-i aşa, Cooper?
De ce, pentru că simt că m-am născut să mă duc acolo în spaţiu?
Şi pentru că mă încântă?
- Nu, nu înseamnă că e greşit. - Ar putea să însemne.
Nu crede în lucrul corect făcut din motivul greşit.
- "De ce"-ul lucrurilor, asta este baza. - Şi baza este solidă.
Noi fermierii, stăm aici în fiecare an când nu cade ploaia spunem:
"Anul următor".
Ei bine, anul următor nu o să ne salveze, şi nici următorul.
Lumea asta este o comoară, Donald, dar ne spune să plecăm de multă vreme.
Omenirea s-a născut pe Pământ, dar nu a fost menită să moară aici.
Tom o să fie în regulă, dar trebuie să o împaci pe Murph.
Aşa o să fac.
Fără să faci promisiuni pe care ştii că nu le poţi îndeplini.
Murph, trebuie să vorbeşti cu mine.
Trebuie să îndrept asta înainte să plec.
Atunci nu o să îndrept asta, ca să trebuiască să rămâi.
După ce v-aţi născut voi, mama voastră mi-a spus ceva ce nu am înţeles niciodată.
A spus: "Acum, suntem aici...
ca să fim amintiri pentru copiii noştri."
Cred că acum înţeleg ce a vrut să spună.
Odată ce eşti părinte, eşti stafia viitorului copilului tău.
Ai spus că nu există stafiile.
Aşa este, Murph.
Uită-te la mine.
Nu pot să fiu stafia ta acum.
Trebuie să exist.
Ei m-au ales.
Murph, ei m-au ales. Ai văzut asta. Tu eşti cea care m-a condus la ei.
Exact din cauza asta nu poţi să pleci!
Am descifrat mesajul. Un singur cuvânt. Ştii care este?
- Murph... - "Stai".
- Scrie "staii", tată. - Murph.
Nu mă crezi! Uită-te la cărţi. Uite aici, scrie "stai".
- De ce nu mă asculţi? Scrie "stai"! - O să mă întorc.
Când?
Unul pentru tine, unul pentru mine.
Când o să fiu în navetă, în hiper-somn,
sau o să călătoresc cu viteza luminii,
sau o să fiu lângă o gaură neagră,
pentru mine timpul o să se schimbe.
O să curgă mai încet.
Aşa că, atunci când o să ne întoarcem...
- O să le comparăm. - Timpul va curge diferit pentru noi?
Da.
Poate că atunci când o să mă întorc, noi o să avem aceeaşi vârstă.
Noi doi. Ce?
Imaginează-ţi asta!
- Murph. - Nu ştii când o să te întorci!
- Nu ai nicio idee! - Murph.
Murph, nu mă face... nu mă face să plec aşa. Murph!
Nu mă face să plec aşa, Murph!
Hei... te iubesc.
Pentru totdeauna. M-ai auzit? Te iubesc pentru totdeauna.
Şi o să mă întorc.
O să mă întorc.
- Cum a fost? - Bine.
Bine.
- Te iubesc, Tom. - Să ai un zbor în siguranţă, bine?
Da. Ai grijă de casă pentru mine, bine?
Bine?
Hei, pot să-ţi folosesc camioneta cât o să fii plecat?
Te referi la camioneta ta?
O să mă asigur să o aducă înapoi.
Ai grijă de copiii mei, Donald.
Pornim motoarele principale. În 10 secunde.
- Tată! Tată! - 9.
- 8, 7. - Tată!
6, 5. Motoarele principale au fost pornite.
4, 3, 2, 1.
Aprinderea rachetei purtătoare şi...
Toate motoarele arată bine. Începem manevrele pentru intrarea în orbită.
Pregăteşte-te pentru etapa unu a separării.
Etapa unu.
Am atins mach 1.
Este toată lumea în regulă? Sunt mulţi sclavi pentru colonia mea de roboţi?
I-au pus un reglaj de umor să se încadreze mai bine în unitatea asta.
- El crede că ne relaxează. - Un robot gigantic sarcastic!
Ce idee grozavă!
Am un bec de avertizare pe care îl pot folosi când glumesc, dacă vrei.
Nu este nevoie, nu.
Da, poţi să-l foloseşti să-ţi găseşti drumul înapoi la navă, după ce te arunc prin sas.
Care este reglajul tău de umor, TARS?
- 100%. - Să-l reducem la 75%, te rog.
Etapa a doua a separării.
- Toate comenzile pe modul manual. - Trecem pe modul manual.
- Dezactivaţi sondele de căldură 1, 2 şi 3. - Verificat.
- Preiau controlul. - Îţi este predat.
ABF verificare. Terminat.
Activez celulele care alimentează propulsoarele auxiliare din spate 1, 2, 3.
100%.
Este dificil să părăseşti totul. Copiii mei...
- Tatăl tău. - O să ne petrecem mult timp împreună.
- Ar trebui să învăţăm să vorbim. - Şi când să n-o facem.
- Eram sinceră doar. - Nu trebuie să fii atât de sinceră.
- TARS, care e procentul tău de sinceritate? - 90%.
90%?
O sinceritate completă nu este întotdeauna cea mai diplomatică
şi nici cea mai în siguranţă formă de comunicare cu fiinţele emoţionale.
Bine.
Rămânem la 90%, dr. Brand.
Ne apropiem de "Endurance". În 12 minute.
Bine, preiau controlul.
Ne apropiem de portul modulului, 500 de metri.
Urmezi tu, Doyle.
Încetişor, Doyle. Încetişor.
- Nu este bine. - Du-ne acasă.
- Ţinta este fixată. - Ţinta este fixată.
- Bravo.
Bine, puneţi-vă căştile.
Ai făcut o treabă bună.
Uşa nu se alimentează. Nu contează!
- Cooper, ar trebui să ai controlul. - Am controlul.
Comunicarea cu modulul este activată.
Este iniţiată.
- Suntem pregătiţi să ne învârtim? - O secundă.
- Salut, CASE. - Salut, TARS.
- Bine, suntem pregătiţi. - În regulă, să facem asta.
Rotaţie 30%.
G1.
Cum este gravitaţia pentru voi acolo?
- Romilly, hei, eşti în regulă? - Da.
Eşti în regulă?
Da, am nevoie doar de un minut.
Bine, cred că avem nişte dramamină în pădurile de hibernare, mă duc să o aduc.
- Mă duc la crio-paturi. Vin într-o secundă. - Hei, Brand?
- Da? - Adu multă.
Amelia, rămâi în siguranţă.
- Transmite-i salutările mele dr. Mann. - Aşa o să fac, tată.
Traiectoria voastră arată bine. Am calculat, aveţi doi ani până la Saturn.
Asta înseamnă multă dramamină.
Ai grijă de familia mea, vrei, dle?
O să te aşteptăm să te întorci.
Puţin mai mari, mai înţelepţi, dar fericiţi să te vadă.
"Nu te duce de bunăvoie în acea noapte bună.
Vechea vreme ar trebui arsă şi să aclami sfârşitul zilei.
Furie, furie împotriva sfârşitului luminii.
Deşi oamenii înţelepţi în pragul morţii ştiu că întunericul este corect.
Pentru că cuvintele lor nu au atins lumina zilei.
Nu te duce de bunăvoie în acea noapte bună.
Furie, furie împotriva sfârşitului luminii."
Poftim pastilele.
- Suntem foarte singuri. - Ne avem unii pe ceilalţi.
Doctorului Mann i-a fost mai greu.
La ei mă refer.
Este o planetă perfectă şi nu o să mai găsim una ca ea.
Nu, nu este ca şi când ne-am căuta un alt apartament.
Rasa umană va fi în derivă.
Disperată de o stâncă de care să se poată ţine cât timp îşi trage respiraţia.
Noi trebuie să găsim stânca aia,
iar cele trei ţinte ale noastre sunt la limita susţinerii vieţii umane.
Planeta Laurei Miller este prima. Laura a iniţiat programul nostru biologic.
- A lui Wolf Edmunds este aici. - Spune-mi despre Edmunds.
Wolf e un fizician în fizică particulelor.
Are vreunul dintre ei familie?
Nu, fără legături. Tatăl meu a insistat.
Cu toţii ştiau posibilitatea de a vedea o altă fiinţă umană din nou.
Sper că putem să-i surprindem pe cel puţin trei dintre ei.
- Dr. Mann? - Dr. Mann, ei bine, e remarcabil.
E cel mai bun dintre noi.
A inspirat alţi oameni să-l urmeze în cea mai singuratică călătorie
din istoria umană.
Oameni de ştiinţă, exploratori. Asta îmi place.
Ştii, acolo o să avem şanse foarte mici.
Moarte, dar nimic rău.
Nu crezi că natura poate fi rea?
Nu. Formidabilă, înspăimântătoare. Dar nu rea.
Este rău un leu pentru că sfâşie o gazelă?
Asta e tot ce luăm cu noi?
Da. Echipajul ăsta reprezintă ce are mai bun umanitatea.
- Chiar şi eu? - Ştii ceva? Am căzut de acord, 90%.
Să nu rămâi treaz.
Vin într-un minut.
Aminteşte-ţi, Coop, îţi iroseşti efectiv respiraţia.
Hei, TARS, să mai verificăm o dată traiectoria.
8 luni până la Marte. Orbita lui o să ne propulseze,
o să avem 14 luni până ajungem la Saturn. Nu s-a schimbat nimic în privinţa asta.
Lasă-mă să te întreb ceva.
- Dr. Brand şi Edmunds... - De ce şopteşti? Ei nu te pot auzi.
- Dr. Brand şi Edmunds erau apropiaţi? - Nu am de unde să ştiu.
"Nu am de unde să ştiu" 90% sau 10%?
De asemenea, am un reglaj şi de discreţie, Cooper.
Dar nu şi o fată de jucător de poker.
Hei, copii.
Tati este pe cale să adoarmă mult timp.
Aşa că voiam să vă spun noutăţile.
Pământul arată uimitor de aici de sus.
Nu poţi să vezi praful.
Sper că o duceţi grozav.
Ştiu că o să primiţi mesajul ăsta.
Profesorul Brand m-a asigurat că o să-l primiţi. Bine, în regulă, vă iubesc!
- El este? - Nu cred, Murph.
Tu trebuie să fii Donald.
- Bună, Murph. - De ce eşti în camioneta tatălui meu?
A vrut să o aduc pentru fratele tău.
Ţi-a trimis un mesaj.
Este foarte supărată pe el pentru că a plecat.
Dacă înregistrezi un mesaj, pot să i-l transmit lui Cooper.
Murph este foarte inteligentă. Poate ar trebui să o ajut.
Deja îşi face de râs profesorii.
Ei bine, poate ar trebui să vină să te facă şi pe tine de râs.
- Unde sunt ei? - Se îndreaptă spre Marte.
Data următoare când o să ai veşti de la Cooper, or să se apropie de Saturn.
Vor să repet patologia plantelor.
E nasol. Dar au spus că aş putea să încep agricultura avansată cu un an mai devreme.
Aşa că... în regulă. Ei bine, trebuie să închid, tată.
Sper că eşti în siguranţă acolo sus.
Îmi pare rău, Coop, am rugat-o pe Murph să te salute.
Dar e la fel de încăpăţânată ca tatăl ei. O să încerc din nou dată următoare.
Eşti în regulă, Rom?
Asta mă termină, Cooper. Asta, asta.
Milimetri de aluminiu care ne protejează, apoi nimic.
Acolo afară, milioane de kilometri nu ne vor ucide.
Ştii că unii dintre cei mai mari navigatori solitari din lume
nu ştiu să înoate? Nu ştiu să înoate şi dacă cad peste bord s-a terminat.
Noi suntem exploratori, Rom.
Ăsta este vasul nostru. Asta de aici.
- Asta de aici este sonda? - Orbitează în jurul găurii de vierme.
Asta este gaura de vierme şi de câte ori o ocoleşte
ar trebui să primim imagini din cealaltă parte a galaxiei îndepărtate.
- Ca şi cum am întinde periscopul. - Exact.
Aşadar, o să ştim ce o să găsim în cealaltă parte, nu?
Din punct de vedere al navigaţiei.
Prieteni, se pare că o să ne apropiem de gaură de vierme peste trei ore.
Hei, Coop, putem să oprim rotirea?
De ce?
Pentru că suntem suficient de aproape să o vedem.
Bine.
Uite-o! Uite-o, aia este gaura de vierme!
Spune-o, nu ţipa, Rom. Este o sferă.
Desigur că este o sferă! Ce, credeai că este o gaură?
Nu. Doar că în toate ilustraţiile pe care le-am văzut...
Ilustraţii... Lasă-mă să-ţi arăt cum funcţionează.
Să spunem că vrei să ajungi de aici, aici.
Dar este prea departe.
Aşa că o gaură de vierme îndoaie spaţiul aşa, ca să poţi...
să o iei pe scurtătură printr-o altă dimensiune.
Bine, aşadar, ca să vezi asta, au modificat un spaţiu tridimensional
în unul în două dimensiuni, care transformă o gaură de vierme în 2 dimensiuni...
Un cerc. Ce este un cerc în trei dimensiuni?
- O sferă. - Exact. O gaură sferică.
Dar cine a pus-o acolo? Cui trebuie să-i mulţumim?
Nu o să mulţumesc nimănui până când nu o să plecăm întregi de aici, Rom.
Este vreo şmecherie aici, Doyle?
Nu ştie nimeni.
Ceilalţi au supravieţuit, nu-i aşa?
Cel puţin unii dintre ei.
Este toată lumea pregătită să ne luăm la revedere de la sistemul nostru solar?
De la galaxia noastră?
Pornim.
Comenzile nu funcţionează aici. Îi traversăm masa.
Este un spaţiu mai presus decât spaţiul nostru în trei dimensiuni.
Tot ce poţi face este să raportezi şi să observi.
Ce este asta?
- Cred că sunt "Ei". - Distorsiune spaţiu-timp?
Nu face asta. Nu face asta!
Ce a fost asta?
Prima strângere de mână.
Suntem...
Suntem aici.
- Am primit comunicările pierdute. - Cum?
Le-a captat sonda releu. Sunt ani de informaţii de bază, nicio surpriză.
Locul lui Miller a continuat să transmită că totul este în regulă,
la fel ca al doctorului Mann.
Locul lui Edmunds a încetat să mai transmită acum trei ani.
Defecţiune a transmiţătorului?
Poate. Trimitea semnal că totul este în regulă până când s-a oprit.
Dar planeta lui Miller arată în continuare bine, nu-i aşa?
Pentru că ne apropiem de ea rapid.
Dar este o complicaţie.
Planeta este mult mai aproape de Gargantua decât am crezut.
- Gargantua? - Aşa îi spunem găurii negre.
Planetele lui Miller şi a doctorului Mann orbitează în jurul ei.
- Iar planeta lui Miller este la orizont? - Ca o minge de baschet în jurul coşului.
O aterizare acolo ne duce periculos de aproape,
iar o gaură neagră atât de mare are o forţă de atracţie gravitaţională uriaşă.
Bine, aş putea să ocolesc în jurul acelei stele neutronice...
Nu, nu e vorba de asta, e vorba de timp. Gravitaţia de pe planeta aia
ne va încetini timpul drastic în comparaţie cu Pământul.
Cât de rău?
Ei bine, fiecare oră petrecută pe acea planetă
va însemna şapte ani pe Pământ.
- Iisuse. - Asta este relativitatea, oameni buni.
- Ei bine, nu putem ateriza acolo fără... - Cooper...
- Avem o misiune. - Da, Doyle, avem o misiune.
Iar misiunea noastră, planul A, este să găsim o planetă
care să fie căminul celor care chiar acum locuiesc pe Pământ.
Nu poţi să te gândeşti doar la familia ta. Trebuie să gândeşti la scară mai mare, bine?
Mă gândesc la familia mea şi la milioane de alte familii.
Bine, planul A nu funcţionează dacă oamenii de pe Pământ mor până când reuşim noi asta.
Nu, nu funcţionează. Din cauza asta există şi un plan B.
Bine. Cooper are dreptate. Trebuie să ne gândim la timp ca la o resursă,
exact precum oxigenul şi mâncarea. Să aterizăm acolo jos o să ne coste.
Bine, uitaţi, datele primite de la dr. Mann sunt promiţătoare,
dar ne vor trebui luni de zile să ajungem acolo, iar Edmunds e chiar şi mai departe.
Miller nu a spus multe, dar ceea ce a spus este foarte promiţător.
- Există apă, viaţă organică. - Nu găseşti asta în fiecare zi.
Nu, nu găseşti, şi gândiţi-vă la resursele, inclusiv timpul,
pe care o să le cheltuim încercând să ne întoarcem aici.
- Romilly. - Da.
Cât de departe de planeta lui Miller trebuie să fim că nu ni se modifice timpul?
Trebuie să fim după pisc.
Care-i aici, chiar lângă planeta lui Miller.
În regulă. Bine.
Aici este Gargantua, aici este planeta lui Miller.
În loc să ducem "Endurance" în orbită în jurul planetei lui Miller,
ceea ce va economisi combustibil, dar ne va face să pierdem foarte mult timp,
ce ar fi dacă am sta pe o orbită mai largă în jurul lui Gargantua,
paralelă cu planeta lui Miller,
în afara modificării timpului, aici. Apoi o să trimitem "Ranger" jos,
o luăm pe Miller, îi luăm probele luate, ne întoarcem, analizăm, dezbatem...
aterizăm, plecăm. Pierdem puţin combustibil, dar economisim foarte mult timp.
- Asta o să funcţioneze. - Este bine.
Nu o să avem timp de prostii sau de discuţii inutile acolo jos,
aşa că TARS, cu siguranţă ar trebui să rămâi aici.
CASE, tu o să vii cu mine. Toţi ceilalţi pot să rămână.
Dacă vorbim de vreo doi ani,
aş putea să folosesc timpul pentru a studia gravitaţia,
să fac observaţii din gaura de vierme. Asta este aur pentru profesorul Brand.
TARS, stabileşte o orbită în jurul Gargantua,
economiseşte combustibilul, foloseşte la minim propulsoarele.
Asigură-te să rămânem în raza planetei lui Miller. Ai înţeles?
Eu nu te-aş lăsa în urmă, dr. Brand.
- Eşti pregătit, CASE? - Da.
Nu vorbeşti prea mult, nu-i aşa?
- TARS vorbeşte suficient pentru amândoi. - Ne detaşam.
- Romilly, vezi datele acestor forte? - Incredibil.
Efectiv o inimă a întunericului.
Dacă am putea vedea steaua distrusă înăuntru,
singularitatea, am rezolva problema gravitaţiei.
- Nu vedem nimic dinăuntru? - Nu scapă nimic acelui orizont.
Nici măcar lumina. Toate răspunsurile sunt acolo, doar că nu le putem vedea.
Acolo este planeta lui Miller.
La revedere "Ranger".
Viteza este prea mare pentru intrarea în atmosferă.
Nu ar trebui să folosim propulsoarele ca să încetinim?
Nu. O să folosesc aerodinamica lui "Ranger" ca să economisesc combustibil.
- Frânare aerodinamică? - Vrem să ajungem jos rapid, nu-i aşa?
- De fapt vrem să ajungem întregi. - Aşteaptă.
Brand, Doyle, pregătiţi-vă.
Ar trebui să folosim frânarea aerodinamică.
Ţine mâinile la vedere, CASE.
Singura dată când m-am prăbuşit a fost când un robot
a încercat să-mi uşureze munca în momentul nepotrivit.
- O să ne omori. - Exact precum conducerea auto imprudentă.
- Mergem prea rapid. - Mă descurc.
- Să fiu pregătit pentru detaşare? - Nu. Trebuie să simt aerul.
Începem.
Este doar apă!
- Căminul vieţii. - 1.200 de metri.
- Avem locaţia transmiţătorului ei? - Da, poţi să manevrezi nava?
Trebuie să reduc viteza.
O să încerc să cobor în spirală, la semnal, toată lumea să se tină bine!
700.
La semnalul meu, CASE, la semnalul meu.
500 de metri.
Acum!
Foarte graţios.
Nu, dar foarte eficient.
Ce mai aşteptaţi? Să mergem.
Haideţi, haideţi, haideţi. O oră aici înseamnă şapte ani.
Să facem să conteze.
Pe aici.
Aproape 200 de metri.
- Gravitaţia ne pedepseşte. - Ai zburat prea mult timp prin spaţiu?
Are 130% din gravitaţia Pământului.
Haideţi, haideţi, haideţi.
- Nu este nimic aici. - Ar trebui să fie chiar aici.
Dacă... semnalul vine de aici, atunci...
Transmiţătorul ei.
- Rămăşiţa din epavă. - Unde este restul?
Spre munţi.
Aia nu sunt munţi.
- Sunt valuri. - Ce?
Rahat. Rahat.
Ăla se depărtează de noi.
Avem nevoie de înregistrator.
Brand, Doyle, întoarceţi-vă pe "Ranger", acum!
Nu plec fără datele ei.
Întoarce-te aici acum! Nu avem timp. Vine al doilea val!
Suntem în mijlocul intensificării valurilor.
L-am găsit.
Mişcă-ţi chiar acum fundul pe "Ranger"!
- Brand! - Brand, întoarce-te aici, acum!
Cooper, pleacă. Cooper, pleacă! Nu pot să ajung. Pleacă!
CASE, du-te să o iei.
- Du-te! - Vino sus. Vino sus, Brand.
Du-te, du-te, du-te.
- Nu o să reuşesc! - Ba o să reuşeşti. O să reuşeşti!
Haide, a luat-o CASE. A luat-o CASE! Întoarce-te aici, Doyle!
Haide!
Spre sas.
Haide, haide, haide.
Am preluat controlul manual din interiorul sasului!
Cooper, nu face asta! Cooper, nu face asta!
Cooper!
Motoarele sunt inundate! Trebuie să le opresc!
Rahat!
Nu!
- CASE, ce este în neregulă cu naveta? - Prea multă apă, aşteaptă să se scurgă.
- La naiba! - Ţi-am spus să mă părăseşti.
- Iar eu ţi-am spus să te mişti înapoi aici! - De ce nu m-ai părăsit?!
Diferenţa este că unul dintre noi se gândea la misiune!
Tu te gândeşti doar să ajungi acasă!
- Am încercat să fac ce este corect! - Poţi să-i spui asta lui Doyle?
- CASE, cât timp? - Între 45 de minute şi o oră.
"Căminul vieţii", nu?
- Cât o să ne coste asta, Brand? - Mult.
Decenii.
- Ce s-a întâmplat cu Miller? - Judecând după...
resturile navei, a fost distrusă de un val imediat după impact.
Cum naiba au rămas la un loc resturile navei după toţi aceşti ani?
Din cauza diferenţei de timp.
În timpul acestei planete,
ea a aterizat acum câteva ore...
Probabil a murit acum câteva minute.
Datele recepţionate de Doyle au fost doar datele iniţiale
care se repetau ca un ecou la nesfârşit.
Nu suntem pregătiţi pentru asta.
Voi, cretinilor, aveţi abilitaţi de supravieţuire
ca cele ale unei trupe de cercetaşi.
Ei bine, am ajuns atât de departe datorită creierelor noastre,
mai departe decât orice om în istorie.
Ei bine, nu suficient de departe. Iar acum suntem blocaţi aici
până când nu va mai fi nimeni pe Pământ care să fie salvat.
Cronometrez fiecare minut la fel ca tine, Cooper.
Există vreo posibilitate? Nu ştiu, poate vreo modalitate, nu ştiu...
Poate dacă am sări într-o gaură neagră să câştigăm înapoi câţiva ani?
- Nu da din cap! - Timpul este relativ, bine?
Se poate întinde şi se poate comprima,
dar nu poate curge invers! Pur şi simplu nu se poate!
Singurul lucru care se poate deplasa între dimensiuni, precum timpul, este gravitaţia.
Bine.
Fiinţele care ne-au adus aici,
comunică cu ajutorul gravitaţiei, nu-i aşa?
- Ar putea să vorbească cu noi din viitor? - Poate.
- Bine, dacă ei pot..? - Ei...
sunt fiinţe care trăiesc în cinci dimensiuni!
Pentru ei, timpul ar putea fi doar o altă dimensiune fizică.
Pentru ei, trecutul ar putea fi un canion în care pot coborî,
iar viitorul un munte pe care se pot urca. Dar pentru noi nu este aşa, bine?!
Uite, Cooper, am stricat totul. Îmi pare rău.
Dar ştiai despre relativitate.
Brand.
Fiica mea are 10 ani.
Nu am putut să o învăţ teoriile lui Einstein înainte să plec.
Nu ai putut să-i spui fiicei tale că pleci să salvezi lumea?
Nu.
Când devii părinte, un lucru devine foarte clar.
Că vrei să te asiguri că copilul tău să fie în siguranţă,
iar asta exclude să îi spui unui copil de 10 ani că lumea se va sfârşi.
Cooper?
- Cât mai durează cu motoarele, CASE? - Un minut sau două.
Ei bine, nu le avem! Puneţi-vă căştile!
Brand, eşti copilot. CASE, deviază oxigenul din cabină spre propulsoarele principale.
- O să-l aprindem! - Recepţionat.
Depresurizez.
Au pornit motoarele!
- Salut, Rom! - Am aşteptat ani de zile.
Câţi ani? Câţi ani?
Trebuie să fie 23 de ani, 4 luni şi 8 zile.
Doyle?
Credeam că sunt pregătită... cunoşteam teoria...
realitatea este diferită.
Iar Miller?
Nu este nimic aici pentru noi.
- De ce nu ai dormit? - Am dormit de câteva ori.
Încetasem să cred că vă mai întoarceţi.
Părea ceva în neregulă să îmi consum viaţa visând.
Am învăţat ce am putut din gaura neagră,
dar nu am putut să-i trimit nimic tatălui tău.
- Primim, dar nu putem transmite. - Trăieşte?
- Da. Da. - Da?
Avem înregistrate mesaje primite ani de zile.
Cooper.
Mesaje din intervalul ultimilor 23 de ani.
Rulează-le de la început.
Hei, tată, voiam să văd ce mai faci şi să te salut.
Am terminat al doilea din scoală,
dra Carlin m-a dat în continuare note de "C",
m-a tras în jos, dar nu este rău locul doi.
A participat bunicul la ceremonie.
Tată, am cunoscut o altă fată.
Eu... cred cu adevărat că ea este aleasa.
Numele ei este Lois. Ea este, de aici.
Murphy a furat maşina bunicului,
a făcut accident, dar este în regulă.
Hei, tată. Uită-te la asta!
Eşti bunic! Numele lui este Jesse.
Am vrut să-i pun numele Coop, dar Lois a spus că poate data următoare.
Iar Donald spune că are deja partea grozavă,
aşa că nu o să-l numim aşa.
Ia-ţi la revedere de la bunicul.
La revedere, bunicule.
Îmi pare rău, a trecut ceva vreme.
Cu... Jesse şi cu restul...
Bunicul a murit săptămâna trecută.
L-am înmormântat în spate, alături de mama...
şi Jesse.
Acolo te-aş fi înmormântat şi pe tine dacă te-ai fi întors.
Murph a fost la înmormântare.
Nu o mai vedem foarte des, dar a venit la înmormântare.
Ştiu a nu o să asculţi asta.
Toate mesajele astea doar... plutesc în eter...
acolo în întuneric.
Lois spune că... trebuie să te uit.
Şi...
Aşadar...
Cred că... o să te uit.
Nu ştiu unde eşti, tată.
Dar sper că eşti liniştit. Şi...
La revedere.
Hei, tată.
- Hei, Murph. - Nenorocitul naibii!
Nu ţi-am lăsat niciodată un mesaj când încă răspundeai,
pentru că am fost foarte supărată pe tine că ai plecat.
Apoi când nu ai mai răspuns la mesaje,
am simţit că ar fi trebuit să trăiesc cu decizia asta şi am făcut-o,
dar astăzi este ziua mea de naştere.
Şi este o zi specială, pentru că tu mi-ai spus...
mi-ai spus odată că atunci când o să te întorci...
am putea să fim de aceeaşi vârstă.
Iar astăzi am vârsta pe care o aveai tu când ai plecat.
Aşa că ar fi un moment foarte bun să te întorci!
Nu am vrut să deranjez,
doar că nu te-am mai văzut aici până acum.
Pentru că nu am mai fost aici până acum.
Eu vorbesc cu Amelia, tot timpul. Ajută.
- Mă bucur că ai început şi tu. - Nu am început.
- Am avut doar ceva ce trebuia să spun. - Ştiu că ei sunt încă undeva acolo.
Ştiu.
Sunt foarte multe motive pentru care comunicaţiile nu pot ajunge la ei.
Ştiu, dle profesor.
Nu ştiu de ce îmi este teamă mai mult.
Ei să nu se mai întoarcă niciodată, sau...
să se întoarcă şi să aflăm că am eşuat.
- Atunci să reuşim. - Aşadar...
să ne întoarcem la a patra adaptare. Să o adaptăm prin nişte domenii noi.
Cu tot respectul, dle profesor, am încercat asta de sute de ori.
Trebuie doar să funcţioneze o singură dată, Murph.
Fiecare nit pe care îl pun, ar fi putut să fie un glonte.
Ne-am descurcat bine, în lumea de aici,
indiferent că rezolvăm sau nu ecuaţia, înainte să mor.
- Nu fi morbid, dle profesor. - Nu îmi este frică de moarte.
Sunt un fizician bătrân.
Îmi este frică de timp.
Timp...
Îţi este frică de timp...
Ani de zile am încercat să rezolvăm ecuaţia fără să schimbăm...
- Prezumţia de bază despre timp. - Şi?
Ceea ce înseamnă că fiecare repetare este o încercare de a demonstra propria sa dovadă.
Este autorepetare... este absurd.
Numeşti munca mea de o viaţă absurdă, Murph?
Nu, spun că ai încercat să o termini cu o singură mână...
nu, cu două mâini legate la spate.
Şi nu înţeleg de ce.
Sunt un om bătrân, Murph.
Putem să reluăm discuţia asta altă dată?
Vreau să vorbesc cu fiica mea.
Mergând în univers,
trebuie să ne confruntăm cu realitatea călătoriilor interplanetare.
Trebuie să ajungem cu mult mai departe decât durata vieţii noastre.
Trebuie să gândim nu ca indivizi,
ci ca specie.
"Nu te duce de bunăvoie în acea noapte bună."
TARS a ţinut staţia spaţială "Endurance" unde am avut nevoie de ea,
dar călătoria a durat cu ani de zile mai mult decât am anticipat.
Nu mai avem combustibil să vizităm ambele noastre ţinte,
aşa că trebuie să alegem.
Dar cum?
Amândouă sunt promiţătoare.
Datele lui Edmunds sunt mai bune,
dar dr. Mann este cel care transmite în continuare. Aşa că...
Nu avem niciun motiv să bănuim că datele lui Edmunds nu ar fi bune.
Lumea lui are elementele de bază pentru susţinerea vieţii umane.
La fel şi a doctorului Mann.
Cooper, ăsta este domeniul meu.
Şi cred cu adevărat că planeta lui Edmund este cea mai promiţătoare.
De ce?
Gargantua, din cauza asta. Uită-te la planeta lui Miller.
Hidrocarbonaţi, elemente organice, da. Dar nu şi viaţa. Sterilă.
O să găsim acelaşi lucru pe planeta lui Mann.
Din cauza găurii negre?
Legea lui Murphy. Orice se poate întâmpla se va întâmpla.
Accidentele sunt prima fază a evoluţiei,
dar când orbitezi în jurul unei găuri negre, nu se pot întâmpla prea multe,
îi lipsesc asteroizii, cometele, alte evenimente care altfel ar putea interveni.
Trebuie să mergem mai departe.
Ai spus odată că dr. Mann a fost cel mai bun dintre noi.
Este remarcabil. Noi suntem aici doar datorită lui.
Şi totuşi, el este acolo la sol,
şi trimite un mesaj foarte clar, prin care ne spune să mergem pe planeta lui.
Recunosc asta, dar datele de la Edmund sunt mai promiţătoare.
Ar trebui să votăm.
Ei bine, dacă o să votăm, trebuie să ştii ceva.
Brand, are dreptul să ştie.
- Nu are nicio legătură cu asta. - Ce să aibă legătură?
- Este îndrăgostită de Wolf Edmunds. - Este adevărat?
Da.
Şi asta mă face să vreau să-mi urmez sufletul.
Dar poate am petrecut prea mult timp încercând să rezolvăm asta cu o teorie.
- Eşti om de ştiinţă, Brand. - Atunci ascultă-mă...
când spun că dragostea nu este ceva ce am inventat. Este...
observabilă, puternică.
- Trebuie să însemne ceva. - Dragostea are semnificaţie, da...
Utilitate socială, legături sociale, apariţia copiilor...
Iubim oameni care au murit.
- Unde este utilitatea socială în asta? - Nu există.
Poate că înseamnă ceva mai mult, ceva ce noi nu putem...
să înţelegem încă.
Poate că este o probă, un...
artefact al unei dimensiuni superioare... pe care nu o putem percepe în mod conştient.
Sunt atrasă prin univers către cineva...
pe care nu l-am mai văzut de un deceniu. Care, ştiu, este probabil mort.
Dragostea este singurul lucru pe care suntem capabili
să-l percepem care transcede dimensiunile de timp şi spaţiu.
Poate ar trebui să avem încredere în asta,
chiar dacă nu o putem înţelege încă.
În regulă, Cooper...
Da!
Mică posibilitate de a-l vedea din nou pe Wolf mă încântă.
- Dar asta nu înseamnă că greşesc. - Sincer, Amelia...
ar putea însemna că greşeşti.
TARS, stabileşte un curs spre planeta doctorului Mann.
O să pierdem din nou o treime. Anul următor...
Anul următor o să lucrez ferma lui Nelson şi o să recuperez.
Ce s-a întâmplat cu Nelson?
Murph, pot să te servesc cu ceva? Mai vrei souffle?
Nu, sunt sătulă. Mulţumesc.
A fost delicios.
Mănâncă-ţi gogoaşa, te rog.
Rămâi peste noapte? Camera ta este exact cum ai lăsat-o. Este...
- Trebuie să mă întorc. - E acolo maşina de cusut, dar e suficient..
Trebuie să...
- Prea multe amintiri. - Ei bine, avem ceva pentru asta.
Praf.
Lois, am un prieten care ar putea...
să îl consulte la plămâni.
- Amelia, îmi pare rău. - Ai fost doar obiectiv.
Asta dacă nu mă pedepseşti pentru că am dat-o în bară pe planeta lui Miller.
Nu, nu a fost o decizie personală.
Ei bine, dacă te înşeli, ai de luat o decizie foarte personală.
Calculele tale privind combustibilul se bazează pe călătoria de întoarcere.
Dacă nu găseşti condiţii de viaţa pe planeta lui Mann va trebui să decizi
dacă te întorci acasă sau forţezi spre planeta lui Edmunds, cu planul B.
Fondarea unei colonii ne poate salva de la dispariţie.
Este posibil să trebuiască să decizi între a-ţi vedea din nou copiii
şi viitorul rasei umane.
Am încredere că vei fi şi atunci obiectiv.
A întrebat de tine de când şi-a revenit.
Am încercat să luăm legătura cu tine.
- Murph? - Hei. Sunt aici, dle profesor.
Cred că am dezamăgit pe toată lumea.
Nu, ne-ai adus până aici. Suntem aproape.
O să termin eu ce ai început.
Bine. Bine, Murph.
Ai avut credinţă.
În toţi aceşti ani, în toţi aceşti ani,
ţi-am cerut să ai credinţă.
Am vrut să crezi că tatăl tău...
o să se întoarcă.
Cred, dle profesor.
- Iartă-mă, Murph. - Nu am ce să iert.
Te-am minţit, Murph,
te-am minţit.
Nu este nevoie să se întoarcă.
Nu putem să fim ajutaţi.
Dar planul A? Toate astea?
Toţi oamenii ăştia. Şi ecuaţia?
Tatăl meu ştia?
M-a părăsit?
"Nu te duce...
de bunăvoie..."
Nu. Nu!
Nu poţi să mori. Nu!
Dr. Brand, îmi pare rău să-ţi spun că tatăl tău a murit astăzi.
Nu a simţiţi nicio durere. A fost împăcat.
Îmi pare foarte rău pentru pierderea suferită.
Brand, ştiai?
Ţi-a spus, nu-i aşa?
Ai ştiut?
Totul a fost o înşelăciune.
Ne-aţi lăsat aici...
Să ne sufocăm.
Să flămânzim.
Un nor îngheţat.
Este în regulă.
Rugaţi-vă să nu ştiţi niciodată
cât de bine poate fi să vezi o altă fată.
De la început nu am avut mari speranţe. După atât de mult timp nu mai aveam niciuna.
Proviziile mele au fost terminate complet.
Ultima dată când m-am dus la culcare nici nu am mai setat o dată de trezire.
Efectiv m-aţi ridicat din morţi.
Lazarus.
- Dar ceilalţi? - Mă tem că eşti singurul, dle.
Până acum, desigur.
Nu. În situaţia noastră actuală
avem foarte mici şanse să-i salvăm pe alţii.
Dr. Mann.
Doctore Mann, spune-ne despre lumea ta.
Lumea noastră, sperăm...
Lumea noastră e rece, cu foarte mult relief,
dar netăgăduit de frumoasă.
Ziua are 67 de ore lungi şi reci.
Noaptea are 67 de ore mult mai friguroase.
Gravitaţia este foarte plăcută, 80% din gravitaţia Pământului.
Aici sus, unde am aterizat eu, apa este alcalină.
Iar aerul are prea mult amoniac în el ca să poţi respira mai mult de câteva minute.
Dar jos, la suprafaţă... există o suprafaţă...
clorul se disipă, amoniacul formează hidrocarburi cristaline.
Aer respirabil pentru formele de viaţa organice.
Este posibil să susţină chiar viaţa.
Am putea să împărţim această lume.
Aceste înregistrări sunt de la suprafaţa planetei?
- În decursul anilor an lansat multe sonde. - Cât de departe ai explorat?
Am reuşit să fac câteva expediţii majore, dar cu oxigenul limitat,
KIPP, de acolo, a fost cel care a mers cel mai mult.
Ce s-a întâmplat cu el, dle?
Degenerare. A identificat greşit primele substanţe organice
pe care le-am găsit în cristalele de amoniac.
Ne-am chinuit o perioadă, dar...
În cele din urmă l-am dezactivat,
şi i-am folosit sursa de energie ca să continui misiunea.
M-am gândit că sunt singur încă dinainte să-l dezactivez.
Vrei să mă uit la el?
Nu, nu. Are nevoie de un om.
Dr. Brand, CASE retransmite un mesaj pentru tine de pe nava spaţială.
Bine, mă duc imediat. Scuzaţi-mă.
Doctore Brand, îmi pare rău să-ţi spun că tatăl tău a murit astăzi.
Nu a simţiţi nicio durere. A fost împăcat.
Îmi pare rău pentru pierderea suferită.
Este Murph? Ea... a crescut!
Brand, ştiai?
Ţi-a spus, nu-i aşa?
Ştiai?
Totul a fost o înşelăciune. Ne-aţi lăsat aici...
Să ne sufocăm.
Să flămânzim.
Ştia şi tatăl meu?
Tată!
Vreau doar să ştiu, m-ai lăsat aici să mor?
Trebuie să ştiu!
Cooper...
Tatăl meu şi-a dedicat întreaga viaţă planului A.
Nu am nicio idee despre ce vorbeşte.
Eu ştiu despre ce vorbeşte.
Ce, nu spera să salveze oamenii de pe Pământ?
Nu.
Dar a încercat să rezolve ecuaţia gravitaţii timp de 40 de ani.
Amelia, tatăl tău a rezolvat ecuaţia încă dinainte să plec eu.
Atunci de ce nu a folosit-o?
Ecuaţia nu putea reconcilia relativitatea cu mecanica cuantică.
- Este nevoie de mai mult. - Mai mult? Mai mult ce?
Mai multe informaţii. Trebuie să poţi vedea într-o gaură neagră.
Legile naturii interzic o singularitate gravitaţională în afara unei găuri negre.
Romilly, este adevărat?
Dacă gaura neagră este o scoică, atunci singularitatea este perla dinăuntru.
Gravitaţia este atât de puternică, încât întotdeauna este ascunsă în întuneric,
dincolo de linia orizontului.
Din cauza asta o numim "gaură neagră".
Bine... dar dacă vedem dincolo de linia orizontului?
Nu putem, Cooper. Unele lucruri nu trebuie să fie cunoscute.
Tatăl tău a trebuit să găsească o altă modalitate
să salveze rasa umană de la dispariţie.
- Planul B, o colonie. - Dar de ce nu a spus oamenilor?
De ce ne-a ascuns asta?
Pentru că ştia cât de greu ar fi să îi facem pe oameni
să lucreze împreună să salveze speciile, în loc să se salveze pe ei înşişi.
Sau pe copiii lor.
Pe naiba!
Nu ai fi venit aici decât dacă ai fi crezut că o să-i salvezi.
Evoluţia trebuia totuşi să transceadă această simplă barieră.
Putem ţine foarte mult, dezinteresat, la cei pe care-i cunoaştem.
Dar această empatie foarte rar depăşeşte cât vedem cu ochii.
Dar minciuna?
- Minciuna asta monstruoasă? - De neiertat.
El ştia asta. Era pregătit să-şi distrugă propria umanitate.
Pentru a salva speciile, a făcut un sacrificiu incredibil.
Nu! Nu, este făcut un sacrificiu incredibil,
de către oamenii de pe Pământ care or să moară!
Datorită arogantei lui, a declarat cazul lor ca fiind fără speranţă.
Îmi pare rău, Cooper, cazul lor este fără speranţă.
- Nu. Nu. - Noi suntem viitorul.
Cooper.
Cooper, ce pot să fac?
Lasă-mă să merg acasă.
Eşti sigură 100%?
Soluţia lui era corectă. O avea de ani de zile.
Nu e bună de nimic?
Este jumătate de răspuns.
Bine, cum găseşti cealaltă jumătate?
Acolo, în gaura neagră. Dar blocaţi aici pe Pământ...
Da?
Nu sunt sigur că se poate.
Dumnezeule, împachetează şi pleacă.
- Ce spera să găsească? - Supravieţuirea.
La naiba!
Murph, oamenii nu au dreptul să ştie?
Panică nu o să ajute. Trebuie să lucrăm în continuare, la fel ca întotdeauna.
Da, asta nu este exact ceea ce profesorul Brand manipula...
Brand a renunţat la omenire. Eu încerc în continuare să rezolv asta.
Aşadar, ai vreo idee?
Un sentiment.
Ţi-am povestit despre stafia mea.
Tata credea că îi spun stafie pentru că îmi era frică de ea.
Dar nu mi-a fost niciodată frică de ea.
I-am spus stafie pentru că părea...
a fi o persoană,
care încerca să-mi spună ceva.
Dacă există un răspuns aici pe Pământ, acolo este,
cumva în acea cameră. Aşa că trebuie să-l găsesc.
Nu mai avem timp.
Dar tuburile de oxigen auxiliare?
Pot să rămână, CASE. Oricum o să dorm cea mai mare parte a drumului.
- Hei, Coop. - Da?
Am o sugestie pentru călătoria ta de întoarcere.
Care?
Aruncă o ultimă privire la gaura neagră.
- Mă duc acasă, Rom. - Da, ştiu.
Nu o să pierzi deloc timp. Este o şansă pentru oamenii de pe Pământ.
Vorbeşte-mi.
Gargantua este o gaură neagră veche care se roteşte.
- Numim asta o singularitate "blândă". - Blândă?
Nu sunt deloc "blânde". Dar gravitaţia mareică este atât de rapidă
încât ceva care traversează orizontul rapid ar putea supravieţui.
O sondă.
Ce se întâmplă după ce o traversează?
După orizont este un mister complet.
Aşa că, de ce n-ar fi o modalitate ca sonda
să poată înregistra singularitatea şi să transmită informaţiile?
Dacă el este echipat să transmită fiecare formă de energie care pulsează.
- Când sonda a devenit "El", dle profesor? - TARS este candidatul ideal.
I-am spus deja ce să caute.
O să am nevoie de vechiul transmiţător optic al lui KIPP, Cooper.
O să faci asta pentru noi?
Înainte să devii lacrimogen, încearcă să-ţi aminteşti că, fiind robot...
- Trebuie să fac orice spui. - Luminiţa ta de avertizare clipeşte.
Nu glumesc!
O să am nevoie de TARS să extragă şi să adapteze unele componente din KIPP.
Ei bine, nu vreau să-i strice funcţia de arhivare.
Eu o să supervizez.
Bine.
Dr. Mann, trebuie să găsim 3 locuri sigure.
Unul pentru laboratorul lui Brand şi două pentru habitat.
Odată ce aterizează modulele nu vrei să le muţi.
Ei bine, pot să te duc la locurile sondelor, dar nu cred că...
aceste condiţii se vor menţine. Cred că ar trebui să aşteptăm.
CASE se întoarce cu restul echipamentului de distilat.
Aş vrea să asigur aceste locaţii până la lăsarea întunericului.
Ei bine, aceste rafale de vânt de obicei se opresc.
Bine, atunci.
Dar o să-ţi trebuiască un transmiţător la distantă lungă.
- Îl am. - Este încărcat?
- Da. - Urmează-mă.
- TARS, 72 ore, da? - Am înţeles, Cooper.
Brand mi-a spus de ce simţi că trebuie să te întorci.
Dar ar fi o neglijentă din partea mea dacă nu ţi-aş spune că unei misiuni
ca a noastre i-ar prinde bine un inginer în plus.
Mai bine ai încetini, turbo.
- Siguranţa pe primul loc, CASE, nu uita. - Siguranţa pe primul loc, Cooper.
Trebuie să-ţi spun, doctore Mann, sunt onorat să particip la asta.
Dar odată ce înfiinţam bază şi asigurăm acele module,
munca mea s-a terminat aici. Mă duc acasă.
Ai familie.
Dar fără familie, pot să te asigur de asta,
dorul de a fi cu alţi oameni este foarte puternic.
Această emoţie este fundaţia a ceea ce ne face oameni.
Nu trebuie neglijată.
- De cât timp tuşeşti? - De ceva vreme.
Mama mă lasă să mă joc aici înăuntru.
Nu ţi-am atins lucrurile.
Fă încetişor asta.
Ştii de ce nu am putut trimite roboţi în misiunea asta, nu-i aşa, Cooper?
Un robot nu improvizează bine, pentru că nu-i poţi programa frica de moarte.
Instinctul nostru de supravieţuire este singura noastră sursă grozavă de inspiraţie.
Tu, de exemplu...
Un tată cu un instinct de supravieţuire care se extinde asupra copiilor tăi.
Ce ne spun cercetările că o să fie ultimul lucru pe care o să-l vezi înainte să mori?
Copiii tăi. Fetele lor.
În momentul morţii, mintea o să te forţeze mai puternic să supravieţuieşti.
Pentru ei.
Hei, pariez că tu eşti Coop. Stai aici pentru mine.
Este grav. Ei nu pot rămâne aici.
- Bine? - Da.
TARS, de ce durează atât de mult?
Dle profesor, nu reuşesc să termin secvenţa de pornire.
Nu înţeleg.
Este amuzant.
Când am părăsit Pământul, credeam că sunt pregătit să mor.
Adevărul este că nu am fost niciodată,
având în vedere posibilitatea ca planeta mea să nu fie cea aleasă.
- Nimic nu iese aşa cum ar trebui. - Să mergem.
Bine, hei, amice, de ce nu-mi arăţi... o respiraţie profundă?
- Ce este asta? - Ce faci?!
Îmi pare rău, nu pot să te las să pleci cu nava aia.
O să avem nevoie de ea să ne terminăm misiunea.
Odată ce ceilalţi or să realizeze că acest loc nu este propice.
Nu putem supravieţui aici.
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
Ei nu mai pot rămâne aici.
Trebuie să plecaţi, imediat. Hei, amice, lasă-mă să clarific ceva...
- Ai o responsabilitate. - Iisuse!
Coop, ia-i lucrurile, se duce acasă.
Tata nu te-a crescut să fii atât de prost, Tom!
Tata nu m-a crescut deloc. Bunicul a făcut-o, şi este îngropat acolo în spate,
cu mama şi cu Jesse.
Ai falsificat toate datele?
Da.
- Nu există nicio suprafaţă? - Nu.
Am încercat să-mi fac datoria, Cooper.
Dar am ştiut din ziua în care am venit aici că acest loc nu are nimic.
Şi am rezistat tentaţiei ani de zile.
Dar am ştiut că dacă apăs acel buton,
atunci... va veni cineva să mă salveze.
- Laş nenorocit! - Da.
Da.
Ascultă, dacă nu o să pleci tu, lasa-ţi familia să plece.
Doar... salvează-ţi familia.
Şi să merg să locuiesc sub pământ? Cu tine? Să mă rog să vină tati să ne salveze?
Tata nu o să se întoarcă. Nu urma să se întoarcă niciodată.
De mine depinde!
O să îi salvezi pe toţi pentru că nu a putut să facă tata astă?
Tata nici măcar nu a încercat!
Tata pur şi simplu ne-a abandonat!
- Ne-a lăsat aici să murim. - Nu o să vină nimeni cu tine.
O să aştepţi să îţi moară şi următorul copil?
Ieşi şi să nu te mai întorci!
Poţi să-mi păstrezi lucrurile.
Încetează!
Nu. Nu!
Dr. Mann, sunt şanse 50% să te omori.
Astea sunt cele mai mari şanse pe care le-am avut de ani de zile!
Nu mă judeca, Cooper. Tu nu ai fost pus la încercare ca mine.
Puţin oameni au fost.
Ai încercat cât ai putut, Murph.
Îl simţi?
Instinctul de supravieţuire.
Asta m-a condus. Asta ne conduce pe toţi şi asta o să ne salveze.
Pentru că vreau să fac să ne salvăm toţi. Pentru tine, Cooper.
Îmi pare rău, nu pot... nu pot să te văd cum treci prin asta. Îmi pare rău.
Credeam că pot, dar nu pot.
Sunt aici, sunt aici pentru tine.
Ascultă-mi vocea, Cooper, sunt chiar aici.
Nu eşti singur.
Îţi vezi copiii?
Este în regulă. Ei sunt chiar acolo cu tine.
Ţi-a spus profesorul Brand acel poem înainte să pleci?
Ţi-l aminteşti?
"Nu te duce de bunăvoie în acea noapte bună.
Vechea vreme ar trebui arsă şi să aclami sfârşitul zilei.
Furie, furie împotriva sfârşitului luminii."
- Ajutor! Ajutor! - Cooper?
- CASE! - Brand.
- Nu am aer. - Cooper!
- Cooper, vin. CASE! - L-am localizat.
- Pleacă, pleacă, pleacă! - Am plecat!
Cooper, venim. Rezistă acolo, nu vorbi.
Încearcă să respiri cât mai puţin posibil. Aproape am ajuns!
Există un protocol de securitate, dle.
Este nevoie ca un om să acceseze funcţiile.
Este al tău, dle.
Venim! Venim! Venim imediat.
Haide!
Mai repede! Mai repede! Mai repede!
Haide!
Rezistă! Haide!
Îl văd! Îl văd! În dreapta!
Cooper! Cooper! Sunt aici.
Ia asta!
Joey, adu cisterna!
Datele astea nu au nicio logică.
- Îmi pare rău. - Ce?
Mann a minţit!
Pleacă, pleacă.
Romilly!
Romilly, mă recepţionezi? Romilly! Romilly!
Vă rog, nu aterizaţi!
- Romilly. - Romilly! Mă recepţionezi?!
Rămâi de pază!
- Lois! - Ce s-a întâmplat cu precauţiile, CASE?
Siguranţa înainte de toate, Cooper.
Romilly, Romilly mă recepţionezi? Sunt Brand.
- Romilly! - Dr. Brand, Cooper, a fost o explozie.
În tabăra doctorului Mann.
TARS, TARS! În stânga.
Anunţă-mă când TARS este la bord.
Romilly nu a supravieţuit.
- Nu am putut să-l salvez. - TARS este la bord.
Preiau eu de aici!
- Avem locaţia navetei "Ranger"? - Se deplasează spre orbită.
Dacă preia controlul acelei nave suntem morţi.
- Ne părăseşte? - Ne părăseşte!
Duceţi-vă jos. Aşteptaţi lângă maşină.
Haideţi. În spate!
Treceţi în spate. Pe locurile din spate, acum!
Doctore Mann, răspunde, te rog! Doctore Mann, răspunde te rog!
Nu cunoaşte procedura de andocare a staţiei spaţiale "Endurance".
O cunoaşte autopilotul.
- Nu de când l-a dezactivat TARS! - Frumos!
- Care e nivelul tău de încredere, TARS? - Se pare că mai mic decât al tău!
Nu încerca să andochezi. Repet, nu încerca să andochezi.
Răspunde te rog...
Secvenţa de autoandocare este blocată.
- Deblocheaz-o. - Neautorizat.
Nu încerca să andochezi. Repet, nu încerca să andochezi. Răspunde, te rog.
Ne deplasăm încet spre "Endurance".
Contact imperfect.
- Deblochează! - Sasul este blocat.
- S-a legat? - Imperfect.
Doctore Man, nu...
Dezactivată blocarea sasului.
Doctore Mann, nu deschide sasul.
Repet, nu deschide sasul. Dacă deschizi sasul, tubul se va depresuriza.
Ce se întâmplă dacă aruncă în aer tubul de andocare?
Nimic bun.
Bine, înapoi. Înapoi. Propulsoarele la maxim înapoi, CASE!
- Sunt la maximum. - Înapoi!
CASE, retransmite mesajul meu computerului de la bord
şi fă-l să retransmită stare de urgentă.
Doctore Mann, nu deschide tubul de andocare.
- Repet, nu... - Brand?
Nu ştiu ce ţi-a spus, dar eu preiau comanda staţiei spaţiale "Endurance".
Apoi o să vorbim despre finalizarea misiunii.
Doctore Mann, ascultă-mă!
Nu este vorba despre viaţa mea sau a lui Cooper,
e vorba de întreaga umanitate.
Există un moment...
Nu este...
Dumnezeule.
Cooper, nu are rost să ne irosim combustibilul...
Analizează rotirea staţiei spaţiale "Endurance".
- Cooper, ce faci? - Andochez.
Rotaţia staţiei spaţiale este de 67,68 rpm.
Pregăteşte-te să echivalăm viteza cu retro propulsoarele.
Nu este posibil.
Nu, este necesar.
"Endurance" se îndreaptă spre stratosferă.
Nu are scut termic.
- CASE, eşti pregătit? - Sunt pregătit.
Cooper, nu este timp pentru precauţii.
CASE, dacă leşin, preia tu comanda.
TARS, pregăteşte-te să iniţiezi mecanismul de andocare.
- "Endurance" începe să se încălzească. - Distanţa 6 metri.
- Vreau 3 grade la dreapta, Cooper. - Distanţa 3 metri.
Cooper, suntem aliniaţi!
Iniţiază rotirea!
Haide, TARS!
- Ne-am legat, Cooper. - Încetinim rotaţia!
Încetişor.
Retro propulsoarele!
Pornim motoarele principale!
Să ieşim de pe orbită. Haide, scumpo!
Opresc motoarele principale.
Bine, am ieşit de pe orbită!
Bine. Următorul nostru truc...
Ar fi mai bine să fie bun. Ne îndreptăm spre atracţia lui Gargantua.
- Rahat. CASE, preia comanda. - Recepţionat.
Cooper, suntem atraşi de Gargantua.
Să folosesc motoarele principale?
Nu, o să o lăsăm să ne atragă cât de mult putem!
- Spune-mi. - Am veşti bune şi veşti rele, Cooper.
Da, la naiba cu asta, TARS! Spune-mi direct.
A pornit generatorul de rezervă, aşa că sistemul este stabil. Sunt în regulă.
Bine. În regulă. Centrul de navigaţie este distrus complet.
Nu avem oxigen suficient să ajungem înapoi pe Pământ,
dar cred că putem ajunge la planeta lui Edmund.
Cum este cu combustibilul?
Nu este suficient. Dar am un plan.
Îi permitem lui Gargantua să ne atragă mai aproape de orizont,
şi ca urmare a efectului de praştie...
o să fim lansaţi spre planeta lui Edmund.
Manual?
Pentru asta sunt aici. O să duc nava în interiorul orbitei critice.
Cum este cu modificarea timpului?
Niciunul dintre noi nu are timp să-şi facă griji despre relativitate acum, dr. Brand.
Îmi pare rău, Cooper.
Odată ce o să prindem suficientă viteză în jurul lui Gargantua,
o să folosim modulul "Lander 1",
şi naveta "Ranger 2" că rachete auxiliare
ca să ne împingă afară din gravitaţia găurii negre.
Legăturile cu "Lander" au fost distruse,
aşa că va trebui să o controlăm manual.
Odată ce "Lander 1" este pregătit, TARS se va detaşa
şi va fi atras în gaura neagră.
De ce trebuie să se detaşeze TARS?
Trebuie să aruncăm greutatea ca să scăpăm de gravitaţie.
A treia lege a lui Newton.
Singura modalitate prin care oamenii s-au gândit să ajungă undeva
este să lase ceva în urmă.
Cooper, nu-i poţi cere lui TARS să facă asta pentru noi.
Este un robot...
aşa că nu trebuie să-i ceri să facă nimic.
Cooper, eşti un nemernic!
- Îmi pare rău, nu te-ai auzit. - Asta am intenţionat, dr. Brand.
Este singura noastră şansă să salvăm oamenii de pe Pământ.
Dacă pot găsi o cale să transmit informaţiile
pe care o să le găsesc înăuntru, poate că or să reuşească să supravieţuiască.
Să sperăm că mai este cineva acolo de salvat.
Am atins viteza maximă.
Pregătiţi-vă să aprindem propulsoarele ca să scăpăm gravitaţiei.
Sunteţi pregătiţi?
- Suntem pregătiţi. - Suntem pregătiţi.
Aprinderea motorului principal în 3, 2, 1...
Acum!
Motoarele "Lander 1" la comanda mea.
3, 2, 1, acum!
Motoarele "Ranger 2" la comanda mea.
3, 2, 1, acum!
Această mică manevră o să ne coste 51 de ani!
Nu arăţi prea rău pentru cineva care se apropie de 120 de ani!
"Lander 1", pregăteşte-te să te detaşezi la comanda mea.
3, 2, 1, acum!
Mă detaşez!
- La revedere, TARS! - La revedere, dr. Brand.
Ne vedem în lumea cealaltă, Coop.
Ne vedem acolo, şmechere!
În regulă, CASE. Un pilotaj neglijent frumos!
Am învăţat de la maestru!
"Ranger 2", pregăteşte-te pentru detaşare.
Ce?! Nu, nu! Cooper, Cooper, ce faci?!
Legea a treia a lui Newton. Trebuie să laşi ceva în urmă!
Mi-ai spus că avem suficiente resurse pentru amândoi!
Am căzut de acord, Amelia, 90%.
Nu!
Mă detaşez.
Bine, mă îndrept în jos.
Mă apropii de linia orizontului găurii negre.
În stânga, mult jos... să trec prin el.
Mă îndrept spre întuneric. Văd linia orizontului găurii negre.
Totul este întunecat.
TARS, mă auzi, totul este întunecat.
TARS, mă recepţionezi? Terminat.
Bine, imagini... Interferenţe.
Pierd controlul manşei.
Străfulgerări. Străfulgerări de lumină în întuneric.
Sunt turbulenţe în gravitaţie.
Computerele se închid.
Forţa gravitaţiei mă face să pierd controlul manşei.
Murph! Murph, haide!
Murph!
Murph! Murph! Murph!
Murph!
Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu. Murph!
Nu, nu!
- Dacă vrei să pleci, pleacă! - Nu, nu.
Nu, nu pleca. Nu pleca, idiotule! Nu pleca!
Codul Morse, codul Morse, codul Morse.
"S".
"T".
"A".
Murph, nu avem timp pentru asta, haide!
"Stai"!
Haide, Murph. Murph, haide!
Ce scrie? Ce scrie? Ce scrie?
Scrie "Stai"!
Spune-i, Murph. Fă-l să rămână.
Fă-l... fă-l să rămână, Murph.
Stai.
Fă-l să rămână, Murph!
Nu mă lăsa să plec, Murph!
Nu... nu mă lasa să plec, Murph!
Nu, nu, nu, nu!
Tu erai!
Tu erai stafia mea!
- Cooper. Recepţie, Cooper. - TARS?
Recepţionat.
- Ai supravieţuit? - Undeva...
în cea de-a cincea lor dimensiune, ne-au salvat!
Da? Ei bine, cine naiba sunt "Ei"?
Şi de ce ar vrea să ne ajute?
Nu ştiu, dar au construit acest spaţiu tridimensional
în interiorul realităţii lor în cinci dimensiuni ca să poţi să înţelegi asta.
Da, dar nu funcţionează.
Ba funcţionează. Ai văzut că aici timpul reprezintă o dimensiune fizică.
Ai dovedit că poţi exercita o forţă dincolo de spaţiu-timp.
Gravitaţia...
- Să trimit un mesaj? - Afirmativ.
Gravitaţia...
poate traversa dimensiunile, inclusiv timpul...
Aşa se pare.
Ai informaţiile obţinute din gaura neagră?
Recepţionat, le am.
Le transmit pe lungimi de undă...
dar nu poate scăpa nicio transmisie de aici, Cooper.
Eu pot să fac asta, da.
Dar să transmiţi asemenea informaţii complicate unui copil?
Nu este orice copil.
Haide, tată!
Murph, incendiul a fost stins! Haide!
Chiar dacă poţi comunica informaţiile,
nu va înţelege semnificaţia lor decât peste ani de zile!
Nu, înţeleg asta, TARS. Ştiu. Dar trebuie să ne gândim la ceva,
altfel oamenii de pe Pământ or să moară! Gândeşte, gândeşte, gândeşte!
Cooper, ei nu ne-au adus aici ca să schimbăm trecutul.
- Repetă. - Nu ne-au adus aici să schimbăm trecutul.
Nu, ei nu ne-au adus aici deloc.
Noi singuri am venit.
TARS, dă-mi coordonatele NASA, în cod binar.
În cod binar, recepţionat, transform informaţiile.
Nu este o stafie.
- Este gravitaţia. - Nu sunt gata încă, TARS?
Eu singur am venit aici!
Suntem aici ca să comunicăm cu lumea tridimensională!
Noi suntem puntea!
Credeam că ei m-au ales.
- Dar nu m-au ales pe mine, ci pe ea! - Pentru ce, Cooper?
Ca să salveze lumea!
Toate astea sunt dormitorul unei fetiţe.
Fiecare moment este infinit de complex.
Ei au acces la timpul infinit şi la spaţiu,
dar nu sunt legaţi de nimic!
Ei nu pot găsi un anumit moment în timp. Nu pot comunica.
Din cauza asta sunt aici. Sunt aici ca să găsesc o cale să-i spun lui Murph...
- Aşa cum am găsit acest moment. - Cum, Cooper?
Dragostea, TARS, dragostea!
Este exact cum a spus Brand, legătura mea cu Murph este cuantificabilă.
- Este cheia. - Ce trebuie să facem aici?
Să găsim o modalitate să-i spunem.
Ceasul!
Asta este!
Codează informaţiile în mişcarea celei de-a două limbi.
TARS, transformă informaţiile în codul Morse şi citeste-mi-le.
Transform informaţiile în codul Morse.
Cooper, dacă nu o să se mai întoarcă după ele?
O să se întoarcă. O să se întoarcă.
Murph, îi văd maşina! Vine, Murph!
- Bine, cobor. - De unde ştii?
Pentru că i le-am dat.
Recepţionat. În codul Morse este punct, punct, linie, punct,
Punct, punct, linie, punct,
punct, linie, punct, punct,
punct, linie, punct, punct.
El făcut asta!
El a fost! În tot timpul. Am ştiut asta!
Tata o să ne salveze!
Evrika!
Este tradiţional.
Evrika!
- A funcţionat? - Cred că da.
De unde ştii?
Pentru că fiinţele închid tesseract-ul.
Nu înţelegi încă, TARS?
Nu sunt fiinţe.
Noi suntem!
Ceea ce am făcut pentru Murph, am făcut pentru mine.
- Pentru noi toţi. - Cooper, oamenii nu puteau construi asta.
Nu, nu. Încă nu. Dar într-o bună zi.
Nu noi doi... dar oameni.
O civilizaţie care a evoluat peste cea de-a patra dimensiune pe care o cunoaştem.
Ce o să se întâmple în continuare?
Dle Cooper.
Încetişor, dle. Încet, dle Cooper.
Aminteşte-ţi că nu mai eşti tânăr.
De fapt, ai 124 de ani.
Încet, dle.
Ai fost extrem de norocos.
Navetele "Ranger" te-au găsit cu oxigen doar pentru câteva minute.
Unde sunt?
Pe staţia spaţială Cooper.
În prezent orbităm în jurul planetei Saturn.
Staţia spaţială Cooper?
Este frumos că aţi numit-o după mine.
Ce?
Ei bine, staţia spaţială nu este denumită după tine, dle.
Este denumită după fiica ta.
Cu toate că întotdeauna a spus cât de important ai fost.
Încă trăieşte?
O să vină aici peste două săptămâni.
Este mult prea în vârstă pentru a fi transferată de pe o altă staţie spaţială,
dar când a auzit că ai fost găsit...
Ei bine, vorbim despre Murphy Cooper...
Da, aşa este.
O să te externăm peste două zile.
Sunt sigur că o să fii bucuros să vezi ce ţi-am pregătit.
În liceu am scris o lucrare despre tine.
Ştiu totul despre viaţa ta de pe Pământ.
Da, aşa este...
Dacă vrei să mă urmezi... Ai o situaţie foarte bună...
Aşa că, atunci când i-am sugerat dnei Cooper,
am fost încântat să aud că ideea i s-a părut perfectă.
Ei bine, desigur, nu am vorbit personal cu ea.
Tatăl meu era fermier. Ca toată lumea pe atunci.
Nu era suficientă mâncare.
Purtam fâşii subţiri de pânză ca să ne acoperim nasul şi gura
ca să nu respirăm prea mult praf.
A confirmat că îţi plăceau foarte mult muncile agricole.
Aşa a făcut, nu-i aşa?
Poftim. Casă, dulce casă.
Totul este la locul lui, aşa cum era.
Da.
Hei, asta este...?
Da, robotul pe care l-am găsit cu ţine lângă Saturn.
Sursa de curent este defectă, dar îţi putem aduce altă dacă vrei.
Da, te rog!
Reglaje.
Reglaje generale.
Reglaje de securitate.
Sinceritate, reglaj nou.
- 95% - Confirmat. Modificări adiţionale?
Umor 75%.
Confirmat.
Autodistrugerea în 10, 9...
Să modificăm la 60%.
60% confirmat.
- Cioc, cioc. - Vrei 55%?
Chiar aşa era?
Nu a fost niciodată atât de curat, şmechere.
Nu ţin mult la asta, să ne prefacem că suntem înapoi acolo unde am început.
Vreau să ştiu unde suntem.
Unde mergem.
- Dle Cooper. - Da?
A venit toată familia.
Familia?
Da, au venit cu toţii să o vadă. A fost în crio-somn timp de aproape doi ani.
Le-ai spus că îmi plăceau muncile agricole?
Eu am fost, Murph!
Eu am fost stafia ta!
Ştiu.
Oamenii nu m-au crezut, credeau că eu singură fac asta. Dar...
eu ştiam cine era.
Nimeni nu m-a crezut.
Dar eu am ştiut că o să te întorci.
Cum?
Pentru că tatăl meu mi-a promis!
Acum sunt aici, Murph. Sunt aici!
Nu.
Niciun părinte nu ar trebui să-şi vadă propriul copil murind.
Acum îi am pe copiii mei aici.
Tu pleacă.
Unde?
La Brand.
Este acolo undeva.
Stabilind baza.
Singură, într-o galaxie străină.
Poate chiar acum se aranjează să doarmă o perioadă mare de timp.
Sub lumina noului nostru soare...
În noul nostru cămin...
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team
Sincronizare Ghost @ SFZ Team http://scenefz.net/
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania