Od dne, ko pridemo
na naš planet
in v sonce zamežikamo,
je več vsega,
kot se videti da,
je več vsega,
kot postoriti se da.
Daleč preveč,
da vse bi dojel,
je več vsega,
kot se najti da.
A sonce drsi
čez modro nebo,
veliko in malo
se v neskončnost vrti.
Ta krog je življenje
in vse nas poganja
skoz up in brezup
skoz vero, ljubezen.
Dokler se ne najdemo
na poti zaviti,
v tem krogu,
krogu življenja.
Ta krog je življenje
in vse nas poganja
skoz up in brezup,
skoz vero, ljubezen.
Dokler se ne najdemo
na poti zaviti,
v tem krogu,
krogu življenja.
LEVJI KRALJ
Življenje ni pošteno, kaj?
Veš, jaz...
Ne bom nikoli kralj.
In ti...
ne boš uzrla jutrišnjega dne.
Adieu.
Ti ni mama povedala, da se s hrano ne igra?
Kaj bi rad?
Prišel sem oznanit, da prihaja kralj Mufasa.
Glej, da imaš dober izgovor, ker te ni bilo pri obredu.
Glej, Zazu.
Zaradi tebe sem ob kosilo.
Še ob kaj drugega boš, ko kralj opravi s tabo.
Besen je kot nilski konj.
Trepetam od strahu!
Scar, ne glej me tako.
Na pomoč!
Scar?
Spusti ga.
Natanko ob pravem času, veličanstvo.
Če ni to moj veliki brat, ki se je spustil z višav
med navadne smrtnike?
S Sarabi te nisva videla, ko smo predstavili Simbo.
Je bilo to danes?
Kako mi je nerodno!
Ušlo mi je iz glave.
Da, no, čeprav imaš rešeto za glavo,
bi moral biti kot kraljevi brat prvi v vrsti!
Saj sem bil prvi v vrsti, dokler se ni rodil ta ocufanec.
Ta ocufanec je moj sin in tvoj bodoči kralj.
Vadil bom priklon!
Ne obračaj mi hrbta, Scar.
O, ne, Mufasa.
Morda ti meni ne bi smel obračati hrbta.
Me izzivaš?
Pomiri se, no.
Niti v sanjah te ne bi izzval.
Škoda. Zakaj pa ne?
No, resda sem dobil levji delež možganov.
Kar pa se mišic tiče...
Sem žal potegnil kratko.
V vsaki družini je kakšen, veličanstvo.
V moji celo dva...
In vedno vse pokvarijo.
Kaj naj z njim?
Čedna preproga bi bil.
Zazu!
Le pomislite. Ko bi se umazal,
bi ga nesli ven in ga izprašili.
Simba.
Očka!
Pridi, iti morava! Zbudi se!
Oprosti.
Očka!
Tvoj sin je pokonci.
Pred zoro, tvoj sin je.
Pridi, očka.
Obljubil si.
V redu. Buden sem.
To!
Glej, Simba.
Vse, kar obsije svetloba, je naše kraljestvo.
Uha!
Kraljev čas na prestolu vzide in zaide kot sonce.
Nekega dne, Simba, bo moj čas zašel
in ti boš novi kralj.
In vse to bo moje?
Vse.
Vse, kar obsije svetloba.
Kaj pa tista senca tam?
Tisto je onkraj naših meja.
Nikoli ne smeš tja.
Mislil sem, da kralj počne, kar hoče.
Pri kraljevanju ne gre le za to, da je vse po tvoje.
Da ne?
Simba!
Vse, kar vidiš, živi v občutljivem ravnovesju.
Kot kralj moraš to ravnovesje razumeti
in spoštovati vsa bitja,
od mravlje do antilope.
Ampak mi antilope jemo, ne?
Že, a naj razložim.
Ko umremo, naša trupla postanejo trava
in antilope to travo pojedo.
In tako smo vsi povezani v krog življenja.
Dobro jutro, veličanstvo!
Dobro jutro Zazu.
Prinašam jutranje poročilo.
Izvoli.
Torej, čebele brenčijo, da imajo leopardi spor.
A res?
Kaj delaš, sin?
Napadam.
Naj ti stari maček pokaže.
Rekel sem slonom naj pozabijo, ampak...
Zazu, bi se obrnil.
Da visokost.
Drži se pri tleh.
Dobro. Pri tleh.
Kaj se dogaja?
Trenirava napad.
Oh, zelo dobro. Napad... napad?!
Oh ne visokost, gotovo se šalite...
To je tako poniževalno...
Niti besedice.
Kaj mu govorite Mufasa?
Mufasa?
Simba?
Zelo dobro.
Zazu! -Da!
Novice iz podzemlja.
Zdaj pa...
Hijene na našem ozemlju!
Zazu, pelji Simbo domov.
Ne smem zraven?
Ne, sin.
Nikoli ne smem nikamor.
O, mladi gospodar, nekoč boste kralj
in lahko boste lovili te slinave, garjave, neumne tatice
od zore do mraka.
Stric Scar! Ugani!
Sovražim uganke.
Kralj Ponosne skale bom.
O, jupi!
Očka mi je pokazal celo kraljestvo
in povsod bom vladal!
Da. Odpusti mi, če ne skačem od sreče.
Križ me daje.
Stric, kaj boš ti, ko bom jaz kralj?
Opičji stric.
Čuden si. -Še veš ne, kako.
Oče ti je pokazal celo kraljestvo, praviš?
Vse.
A ne tudi tistega, kar je za vzpetino na severni meji?
Ne. Rekel je, da tja ne smem.
In kako prav ima.
Prenevarno je.
Le najpogumnejši levi gredo tja.
Saj sem pogumen. Kaj je tam?
Oprosti, res ti ne morem povedati.
Zakaj ne?
Le za dobro mojega najljubšega nečaka skrbim.
Pa ja! Saj sem tvoj edini nečak.
Razlog več, da pazim nate.
Pokopališče slonov res ni kraj za kraljeviča. Opsa!
Kaj? Uha!
Ojej, preveč sem rekel.
Verjetno bi prej ali slej izvedel,
ko si tako pameten.
Eno uslugo mi naredi.
Obljubi, da ne boš nikoli šel na ta strašni kraj.
Seveda.
Priden fant.
Zdaj se pa le teci igrat.
In zapomni si,
to je najina skrivnost.
Hej, Nala. -Živjo, Simba.
Pridi. lzvedel sem za en krasen kraj.
Zdajle se ravno kopam.
In ti bi se tudi moral.
Mami!
Kuštraš mi grivo!
Čist sem. Lahko zdaj greva?
Kam greva?
Samo da ne bo kakšen butast kraj.
Super je.
Kje pa je ta super kraj?
Za mlako. -Mlako?
Kaj je pa tam tako posebnega?
Boš videla, ko bova tam.
Mami, grem lahko s Simbo?
Kaj praviš, Sarabi?
No...
Prosim?
Dovolim.
To!
Če gre Zazu z vama.
Pa ne Zazu.
Pohitita.
Prej ko bomo pri mlaki, prej bomo lahko odšli.
Kam pa greva zares?
Na pokopališče slonov.
Uha!
Pst.
Kako se bova znebila bumbarja?
Poglej ju.
V savani kali seme ljubezni.
Starši bodo navdušeni,
saj sta si obljubljena.
Kaj?
Namenjena sta si.
Zaročena sta.
In?
Nekoč se bosta poročila.
To ne gre. Moja prijateljica je.
Čudno bi bilo.
Moram vaju razočarati,
ampak vidva, golobčka, nimata izbire.
Izročilo se prenaša iz roda v rod.
Ko bom kralj, bom to takoj odpravil.
Ne, dokler sem jaz tu.
Odpuščen si.
Bistro, a le kralj me lahko odpusti.
On je bodoči kralj.
Moraš me ubogati.
Ne še.
In s takim odnosom
boste en prav pomilovanja vreden kralj.
S tem se pa ne bi strinjal.
Jaz bom en mogočen kralj!
Sovražniki, pazljivo!
Jaz pa še nisem videl kralja
s tako revno grivo.
Takšne glavne zvezde
doslej še ni bilo.
Učim se vzvišeno strmeti,
poskušam že rjoveti.
Za zdaj še precej slabo.
Oh, komaj čakam, da bom kralj.
Pred vami je še dolga pot, če mislite...
Nič več "Naredi to!"
"Pojdi tja!" -Mislil sem...
"Nehaj s tem!" -Ne razumete...
"Poslušaj me!" -Poslušaj me!
Potepal se bom do noči...
Ne, ni govora!
Delal vse, kot se mi zdi.
Mislim, da se bo treba
resno pomeniti.
Kralji si ne pustijo
pameti soliti.
Če v bodoče bo kraljestvo tako,
bom odšel.
Iz te službe in iz Afrike,
tu ne bom visel.
Ta otrok je pravi škandal!
Komaj čakam, da bom kralj.
Poglejte na levo vsi,
pa na desno vsi.
Kamor se ozreš,
sem v soju luči.
Ne še!
Zapojmo vsi, doni naj onkraj skal,
naj ptički vest neso za vsak vogal,
kralj Simba si bo resno duška dal.
Komaj čakam, da bom kralj.
Komaj čakam,
da bom kralj.
Oprostite, gospa, ampak...
Dol z mene!
Simba?
Nala!
Posrečilo se je!
Znebila sva se ga.
Genij sem.
Jaz sem se spomnila.
Izpeljal sem pa jaz.
Z mano! -Aja?
V kleščah si. -Spusti me!
Spet si v kleščah.
Tukaj sva. Uspelo nama je.
Res je grozljivo.
Ja.
A ni super?
Nasankava lahko.
Vem!
Kdove, ali so možgani še notri.
Le na en način bova izvedela.
Greva pogledat.
Nič ne bosta gledala,
ker pri priči gremo.
Daleč od doma smo.
Bananokljun se boji.
Zate sem gospod Bananokljun, kušter,
in zdajle smo v hudi nevarnosti.
Nevarnost? Ha!
Moj korak je pogumen.
Krohotam se nevarnosti v obraz.
Glej, glej, Banzai, kaj pa imamo tukaj?
Ne bi vedel, Shenzi.
Kaj misliš, Ed?
Se mi je kar zdelo.
Na tuji posesti ste!
Po naključju, verjemite.
Manjša navigacijska pomota.
Čakaj.
Poznam te. Mufasova marioneta si.
Kraljev majordom sem!
Torej si ti...
Bodoči kralj.
Veš, kaj naredimo s kralji, ki zapustijo svoje kraljestvo?
Nič mi ne morete.
Pa lahko. Na njihovi zemlji smo.
Rekel si, da so slinave, garjave, neumne tatice.
Ne neumne.
Kdo je neumen?
Glejte sonce!
Iti moramo! -Kam hitite?
Ostanite na večerji.
Lahko bi jedli mačka v žaklju!
Kaj pa tole?
Lačen sem, da bi leva požrl!
Kaj, Ed? Kaj je?
Smo se odločili za tekočo hrano?
Ne, zakaj?
Ker tamle teče!
Sva ušla? -Mislim, da.
Kje je Zazu?
Majordomski ptiček je odskakljal
naravnost v kotel.
Pa ne v kotel!
Zakaj se ne spravite na koga svoje velikosti?
Recimo nate? -Opsa.
Bu!
Simba!
Sem, muc, muc, muc.
To je vse?
Daj še enkrat. Daj.
Prosim, vdam se! -Tišina!
Smo že tiho! -Strašno nam je žal.
Če se še kdaj približate mojemu sinu...
Je tole... Vaš sin?
A si ti to vedel?
Ne. Nisem vedel... Pa ti?
Kje pa!
Ed?
"Dijo!
Očka, jaz... -Nalašč me nisi ubogal.
Očka... Oprosti. -Gremo domov.
Meni si se zdel zelo pogumen.
Zazu!
Da, veličanstvo?
Pelji Nalo domov. Sinu moram dati lekcijo.
Pridi, Nala.
Simba... Vso srečo.
Simba!
Zelo si me razočaral.
Vem. -Lahko bi te ubili.
Nalašč me nisi ubogal,
in kar je še hujše, tudi Nalo si ogrozil.
Poskušal sem le biti pogumen, kot si ti.
Jaz sem pogumen le, ko je treba biti.
Simba... Biti pogumen
ne pomeni, da rineš v težave.
Ampak ti se ničesar ne bojiš.
Danes sem se.
Res? -Da.
Mislil sem, da sem te izgubil.
Torej se tudi kralji prestrašijo.
Ampak veš, kaj? -Kaj?
Po mojem so se hijene bale še bolj.
V tvojega očka se nihče ne obregne.
Pridi! -Ne!
Pridi sem!
Pa te imam!
Očka?
Saj sva prijatelja, ne? -Tako je.
In vedno bova skupaj, ne?
Simba, naj ti povem nekaj,
kar je moj oče povedal meni.
Poglej zvezde.
Veliki kralji iz preteklosti
s teh zvezd zrejo na nas.
Resno? -Da.
Kadar boš osamljen,
se spomni, da bodo ti kralji
vedno tam in te bodo vodili.
In jaz prav tako.
Ta tečni Mufasa. En teden ne bom mogel sedeti.
To ni smešno, Ed.
Zapri!
A bi nehala?
On je začel. -Glejta se. Ni čudno,
da bingljamo na repu prehranjevalne verige.
Sovražim bingljanje.
Če ne bi bilo levov, bi bili mi šefi.
Sovražim leve.
Vsiljivi so. -Pa dlakavi.
Smrdljivi. -Pa kako so...
Grrrrrdi!
Pa menda levi le nismo čisto zanič.
O Scar. Ti si.
Bali smo se, da je kak pomembnež.
Recimo Mufasa.
A tako.
On pa ima oblast!
Kar kocine mi grejo pokonci.
Mufasa! -Daj še enkrat.
Mufasa!
Mufasa! Mufasa! Mufasa!
Žgečka.
Cepce imam okrog sebe.
Ti si tak kot mi. Naš kolega.
Počaščen sem.
Lepo. Ni kralj, pa je vseeno tako olikan.
Si nam prinesel kaj hrane,
prijateljček, kolega? A si?
Saj si ne zaslužite.
Levčka sem vam prinesel na pladnju,
pa se ju niste bili sposobni znebiti.
Veš...
Nista bila ravno sama, Scar.
Kaj pa naj bi?
Ubili Mufaso?
Točno.
Vem, da težko mi sledite,
ker je prepih v vaših glavah,
a, cepci, ušesa napnite,
ker moj ponos je v težavah.
Ko gledam te prazne poglede,
vem, da vam nič jasno ni.
A govorimo o kraljih in nasledstvu,
in o tem nekaj veste še vi.
Pripravite se na življenjsko priložnost,
na veličastno novico.
Bliža se nova doba prestiža.
Kaj imamo mi s tem?
Takoj vam povem.
Res se sliši grdo,
a žal vam ne bo,
ko končno dobim, kar mi gre.
Krivico bridko odstranite,
pripravljeni bodite!
Ja, pripravljeni bodimo. Saj bomo. Na kaj pa?
Na kraljevo smrt.
A je bolan? -Ne, cepec, ubili ga bomo.
Simbo tudi. -Pametno. Kaj bi s kraljem?
Nič kralja, nič kralja, lalalalalala.
Tepci! Seveda bo kralj! -A nisi rekel...
Jaz bom kralj!
Držite se me,
pa ne boste nikoli več lačni.
Bravo! -Naj živi kralj!
Naj živi kralj! Naj živi kralj!
Kralj, kralj, kralj!
Kmalu se bomo bratili
s kraljem, ki bo kakor bog.
A v zameno za mojo naklonjenost,
vas čaka nekaj nalog.
Prihodnost bo polna sladkosti,
res v glavnem jih sam bom pobral,
a da ne bo kakšne pomote,
ujezite me, pa vam nič ne bom dal!
Pripravite se na prevrat stoletja,
pripravite na spletko vseh spletk.
Leta tajenja,
koš potrpljenja,
pretkani načrti,
da končno bom kralj, ga bodo priznali
in spoštovali
kot čudo, ki para mu ni.
Moje želje niso več skrite,
pripravljeni bodite!
Naše želje niso več skrite,
pripravljeni bodite!
Tu počakaj. Oče ima čudovito presenečenje zate.
Kaj pa?
Če ti povem, ne bo več presenečenje, kajne?
Saj se bom delal presenečenega.
Kakšen nagajivček si.
Daj no, stric Scar. -Ne, ne, ne.
To je samo zate in za tvojega očka.
Stvar bolj za očete in sinove.
Zdaj grem pa ponj.
S tabo grem. -Ne.
Ne. Na tej skali počakaj.
Da ne boš spet kaj zakuhal,
kot si s hijenami.
Veš za tisto? -Simba, vsi vedo za tisto.
Resno? -O, da.
Sreča, da je bil očka tam in te rešil, kaj?
In še tole ti svetujem.
Še malce vadi repenčenje, velja?
Prav.
Stric Scar, mi bo presenečenje všeč?
Kar pobralo te bo.
Tiho.
Kaj morem, tako sem lačen. Moram pojesti enega gnuja.
Ne gani se.
Lahko vsaj enega bolehnega?
Ne! Čakamo na Scarovo znamenje.
Tamle je. Gremo.
"Repenčenje." Ha.
Glejte, veličanstvo, čreda se seli.
Čudno. -Mufasa, brž.
Stampedo v soteski.
Simba je spodaj. -Simba?
Zazu, pomagaj!
Tvoj oče prihaja! Drži se!
Pohiti!
Tam! Na tistem drevesu!
Drži se, Simba!
Scar, saj to je grozno!
Kaj bova? Kaj bova?
Po pomoč grem! Nazaj grem...
Očka!
Scar!
Brat! Pomagaj mi!
Naj živi kralj.
Ne!
Očka!
Očka?
Očka, daj no.
Moraš vstati.
Očka?
Domov morava.
Na pomoč!
Pomagajte!
Kdorkoli.
Na pomoč.
Simba. Kaj si naredil?
Poskušal me je rešiti pred gnuji.
Ni bilo nalašč. Tega nisem hotel.
Seveda. Seveda nisi.
Tega nikoli nihče ne naredi nalašč.
Toda kralj je mrtev.
In če ne bi bilo tebe, bi bil še vedno živ.
Le kaj bo rekla mama?
Kaj naj naredim?
Pobegni, Simba.
Zbeži. Pobegni in se nikdar več ne vrni.
Ubijte ga.
Uha!
Hej, tamle je.
Za njim.
Za živo glavo ne grem tja.
Bi rad, da bi še jaz imel kaktus namesto zadnjice?
Delo moramo dokončati.
Saj tam ne more preživeti.
Če pa se vrne, ga bomo ubili.
Si slišal?
Če se kdaj vrneš, te bomo ubili!
Mufasova smrt je strašna tragedija.
Da pa smo izgubili Simbo, ki je šele začel živeti...
Je zame
globoka, osebna izguba.
Zato s težkim srcem sedam na prestol.
A iz pepela te tragedije bomo vstali
in pozdravili svit nove dobe,
v kateri se bosta združila lev in hijena
v veliki, sijajni prihodnosti.
Poberite se!
Noro! Kegljanje z mrhovinarji.
Vedno jih sklati.
Timon, pridi pogledat.
Mislim, da je še živ.
Kaj pa imamo tukaj?
Ježeš, lev je! Beži, Pumba, greva!
Saj je majčken lev.
Glej ga. Srčkan je in čisto sam.
Ga lahko obdrživa? -Si zmešan?
Lev je! Levi jejo take, kot sva midva.
Če je pa tako majčken. -Zrasel bo.
Mogoče bo na najini strani.
Takšne neumnosti pa še ne.
Mogoče bo...
Že vem. Kaj, če bo na najini strani?
Mogoče pa ni neumno imeti leva pri roki.
Ga obdrživa?
Jasno. Kdo od naju ima možgane?
Saj pravim.
Ježeš, je vroče. Gremo v senco.
V redu, malček? -Se mi zdi.
Skoraj si umrl.
Rešil sem te.
Pumba je pomagal. Malo.
Hvala za pomoč.
Kam greš?
Nikamor.
Potrt se mi zdi.
Meni pa bolj rjavo zlat. -Ne, žalosten je.
Kaj te žre?
Nič. On je na vrhu prehranjevalne verige.
Prehranjevalna veriga!
Od kod si?
Saj je vseeno. Ne smem nazaj.
Pregnanec si. Krasno. Midva tudi.
Kaj si zagrešil? -Nekaj groznega.
Nočem govoriti o tem. -Saj naju ne zanima.
Daj no! Lahko kako pomagava?
Znata spremeniti preteklost?
Ob takih prilikah moj kolega Timon reče:
Pusti zadnjico za sabo.
Ne, ne, ne.
Amater.
Lezi, si boš še kaj naredil.
Pusti preteklost za sabo.
Hude stvari se dogajajo, kaj moremo za to, ne?
Ja. -Ne!
Ko ti svet obrne hrbet,
še ti svetu obrni hrbet.
Mene niso tako učili.
Nov nauk potrebuješ.
Ponovi za menoj.
Kaj?
Pomeni "brez skrbi".
Hakuna matata,
čudovita potuha.
Hakuna matata,
to ni modna muha.
Pravi, bodi brez skrbi
do konca svojih dni -
ena bolj lagodnih filozofij.
Hakuna matata
Hakuna matata?
To je najin moto. -Kaj je moto?
Jaz ne. Kaj pa ti?
Ti besedi bosta rešili vse tvoje težave.
Poglej Pumba.
Ko bil je še pujsek mlad...
Ko bil sem še pujsek mlad...
Zelo lepo. -Hvala.
Je spoznal, da ne dehti,
da v njegovi bližini vse po tleh obleži.
Občutljiva sem duša,
kljub koži debeli.
In bolelo je, da so od mene vsi prijatelji hiteli.
Ta sramota! -Sramota!
Kar spremenil bi si ime. -Kaj pa je ime?
Se vsak je namrdnil,
vsakič ko sem...
Ne pred otrokom!
Oprosti.
Hakuna matata,
čudovita potuha.
Hakuna matata,
to ni modna muha.
Pravi, bodi brez skrbi
do konca svojih dni.
Poj.
To je ena bolj lagodnih
filozofij.
Hakuna matata.
Dobrodošel v najinem skromnem domku.
Tu živita? -Kjer se nama zazdi.
Dom je tam, kjer parkiraš zadnjico.
Čudovito.
Sestradan sem.
Jaz bi pojedel zebro.
Zebre je ravno zmanjkalo.
Je kakšna antilopa?
Nilski konj? -Nak.
Moral boš jesti, kar jeva midva.
Tu lahko najdemo kak zalogaj.
Fuj, kaj je to?
Ličinke, kaj pa?
Nagravžno.
Po piščancu ima okus.
Sluzasto, a poteši.
Tole je za sladokusce.
Pikantno in prijetno hrustlja.
Prišel boš na okus.
Temu se reče življenje...
Nič pravil, nič obveznosti.
Ta je pa polnjena!
Predvsem pa nobenih skrbi.
No, malček?
No... Hakuna matata.
Sluzasto, a poteši.
Tako je.
Hakuna matata
Hakuna matata, hakuna
Pravi, bodi brez skrbi
do konca svojih dni.
To je ena bolj lagodnih
filozofij.
Hakuna matata
To!
Nihče ne ve,
kako trpim.
Nihče ne pozna
moje žalosti...
Zazu, ne teži.
Zapoj vendar kaj bolj poskočnega.
Je pa le majhen svet...
Ne! Karkoli drugega.
Jaz imam pa kokose,
v vrsti stojijo,
veliki, majhni, nekateri taki kot tvoja glava...
Za Mufaso mi tega ne bi bilo treba početi.
Kaj? Kaj si rekel?
Nič. -Saj poznaš zakon.
Nikoli ne omeni tega imena v moji navzočnosti. Jaz sem kralj!
Da, veličanstvo, vi ste kralj.
Omenil sem ga le, da bi ponazoril razlike
v vajinem načinu kraljevanja.
Šef. -Kaj je pa zdaj?
Radi bi se pritožili. -Prepusti to meni.
Ni hrane, ni vode.
Ja. Čas je za večerjo, pa ni nikjer nič za pod zob.
Za lov so zadolžene levinje.
Če pa nočejo na lov. -Pa pojejte Zazuja.
Ne bi vam bil všeč.
Žilav bi bil, žvarovinast...
Ne trapaj. To se da popraviti s česnom.
Pa sem mislil, da smo trpeli pod Mufaso...
Kaj? -Rekel sem Muf...
Rekel sem... Qué pasa?
Dobro. Zdaj pa ven.
Še vedno smo lačni.
Ven!
Lepo, Simba. -Hvala.
Kako sem sit. -Jaz tudi.
Jedel sem kot pujs.
Pumba, saj si pujs.
Aja, točno.
Timon? -Ja?
Se kdaj vprašaš, kaj so tiste migetave pike tam zgoraj?
Nič se ne vprašam, ker vem.
Aja? Kaj pa so?
Kresnice.
Ki so se prilepile na tisto veliko modro črno reč.
Ježeš.
Jaz sem pa vedno mislil, da so kopice plina,
ki gorijo milijarde kilometrov proč.
Pumba, zate so vse plini.
Simba, kaj pa ti misliš?
Ne vem.
Daj no. Povej, povej.
Daj no. Midva sva povedala. Prosim?
No...
Nekoč mi je nekdo dejal,
da so tam zgoraj veliki kralji iz preteklosti, ki pazijo na nas.
Resno?
Gleda nas kopica kraljevih mrtvecev?
Pfff!
Kdo ti je pa to natvezil? -Ja, ja.
Kateri bučman si je to izmislil? -Precej butasto, kaj?
Auva, pobralo me bo. -Ja.
Sem kaj takega rekel?
Simba?
Je... Je živ? Živ je!
Čas je.
Sredi džungle, mogočne džungle
lev že spi nocoj.
Sredi džungle, mogočne džungle
lev že spi no...
Ne slišim te, kolega. Pritegni.
Pumba?
Timon?
Pumba?
Pumba!
Pumba! Kaj se dogaja?
Pojedla me bo!
Ježeš, zakaj ti moram vedno reševati...
Brez skrbi, tukaj sem.
Vse bo v redu.
Daj! Ugrizni jo v glavo!
Vrat ji pregrizni! Vrat!
Sem ti rekel, da bo prav prišel.
Nala?
Si to res ti?
Kdo pa si ti? -Jaz sem. Simba.
Simba?
Uha! Kako si pa...
Oho! -Od kod si se vzel?
Kako lepo te je videti!
Kaj se tu dogaja? -Kaj počneš tukaj?
Jaz? Kaj ti počneš tukaj?
Kaj se tu dogaja?!
Timon, tole je Nala. Moja najboljša prijateljica.
Prijateljica? -Ja. Hej, Pumba, pridi sem.
Tole je Pumba. Pumba, Nala.
Me veseli. -Mene še bolj.
Trenutek! Da si pridemo na jasno.
Ti poznaš njo, ona tebe.
Ampak ona hoče pojesti njega, in nihče nima nič proti?
Mi je kaj ušlo?! -Pomiri se, Timon.
Čakaj, da vsi izvejo, da si ves čas tukaj.
In tvoja mama... Kaj si bo mislila?
Saj ni treba, da ve. Nikomur ni treba vedeti.
Kaj da ne. Vsi mislijo, da si mrtev.
Res?
Ja. Scar nam je povedal za stampedo.
Res? Kaj je pa še rekel?
Ali ni vseeno? Živ si. In to pomeni... Da si ti kralj.
Kralj? Gospa, vi ste pa malce pomešali te leve.
Kralj?
Veličanstvo, preklinjam se.
Nehaj. -Ne preklinjaš, priklanjaš se.
In nehaj, saj ni kralj. A si?
Ne. -Simba!
Nisem kralj. Mogoče je tako kazalo,
a tega je že davno.
Razčistimo tole. Kralj si? Pa nisi povedal?
Še vedno sem isti. -Ampak imaš oblast.
Bi nama za nekaj trenutkov oprostila?
Kar hoče povedati,
lahko pove pred nama, ni tako?
Rajši pojdita.
Začelo se je. Pa misliš, da človeka poznaš.
Timon in Pumba,
sčasoma ti prirasteta k srcu.
Kaj? Kaj je?
Tako je, kot bi vstal od mrtvih.
Ne veš, koliko bo to vsem pomenilo.
Koliko pomeni meni.
Je že dobro. -Res sem te pogrešala.
Jaz tudi tebe.
Veš, kaj, Pumba? Tole smrdi.
Oprosti.
Ne ti! Onadva!
On, ona, sama.
Kaj je s tem narobe?
Vidim, kaj se dogaja. -Kaj?
In njima se ne sanja. -Komu?
Zaljubila se bosta in potem
naš trio bo tandem. -Aja.
Nežen objem mraka,
povsod čarovnija.
Zaradi vse te romantike
je v zraku polomija!
Ali čutiš ljubezen nocoj?
Mir, ki nosi ga večer.
Končno je svet
spravljen s seboj
in z vsemi bitji nocoj.
Rad bi ji vse povedal,
a kaj bo, če spozna
resnico o preteklosti...
Nemogoče, od mene bi odšla.
Nekaj mi prikriva,
a kaj, tega ne vem.
Zakaj noče biti tak kralj, kot znal bi biti,
kralj, ki ga vidim v njem?
Ali čutiš ljubezen nocoj?
Mir, ki nosi ga večer.
Končno je svet
spravljen s seboj
in z vsemi bitji nocoj.
Ali čutiš ljubezen nocoj?
Kar brž se jo spozna.
Prikrade se
skoz negotovo noč.
Ljubezen je tam, kjer sta onadva.
In če zaljubi se nocoj,
bi upali si trditi...
Da brezskrbnih dni
z nama je konec.
Skratka, prijateljček
je pogubljen.
Ali ni tu krasno?
Čudovito je.
Ampak nečesa ne razumem.
Ves ta čas si živ.
Zakaj se nisi vrnil k Ponosni skali?
Hotel sem iti na svoje, živeti svoje življenje.
In tudi sem, in je krasno.
Doma te res potrebujemo.
Nihče me ne potrebuje. -Pa te. Kralj si.
To sva že premlela. Nisem kralj. Scar je kralj.
Simba, našo deželo je prepustil hijenam.
Kaj? -Vse je uničeno.
Ni hrane, ni vode.
Če ne boš kaj ukrenil, bomo umrli od lakote.
Ne morem nazaj. -Zakaj ne?
Ne bi razumela. -Česa?
Ne, ne. Saj je vseeno. Hakuna matata.
Kaj? -Hakuna matata.
Tega sem se tu naučil. Včasih se zgodi kaj hudega...
Simba...
...in ne moreš nič za to. Zakaj bi te torej skrbelo?
Ker je to tvoja odgovornost. -Kaj pa ti? Ti si tudi šla.
Šla sem iskat pomoč, in našla tebe.
Res ne razumeš? Naše edino upanje si.
Oprosti. -Kaj se ti je zgodilo?
Nisi tak, kot se te spominjam. -Prav imaš. Nisem.
Si zdaj zadovoljna? -Ne. Samo razočarana.
Začenjaš govoriti kot moj oče.
Dobro. Vsaj eden od naju.
Misliš, da mi lahko ukazuješ, kako naj živim?
Saj ne veš, kaj sem preživel.
Pa mi povej!
Ni govora! -Prav!
Moti se. Ne morem nazaj.
Kaj bi s tem dokazal? Nič ne bo drugače.
Preteklosti se ne da spremeniti.
Rekel si, da boš vedno ob meni!
Pa nisi.
In to zaradi mene.
Jaz sem kriv.
Asante sana, zmečkana banana.
Bi držal gobec?
Ne morem. Mi takoj uide.
Opica čudaška. Mi boš že nehala slediti?
Kdo si? -Vprašanje je, kdo... si ti?
Mislil sem, da vem. Zdaj pa nisem prepričan.
Jaz vem, kdo si. Pridi sem. Skrivnost je.
Asante sana, zmečkana banana...
Nehaj že! Kaj naj to pomeni?
Da si ti pavijan, jaz pa ne.
Mislim, da si malce zmeden.
Ne! Nisem jaz tisti, ki je zmeden.
Ti še veš ne, kdo si. -Ti pa veš?
Seveda. Mufasov fant si.
Adijo. -Počakaj!
Si poznal mojega očeta?
Popravek – poznam tvojega očeta.
Žal ti moram povedati,
da je umrl... Že zdavnaj.
Nak. Spet se motiš!
Živ je in pokazal ti ga bom.
Pojdi za starim Rafikijem. On pozna pot.
Ne obiraj se. Pohiti!
Čakaj. -Pridi.
Bi šel bolj počasi?
Stoj!
Poglej tja dol.
To ni moj oče. Samo odsev je.
Ne.
Bolj napni oči.
Vidiš?
V tebi živi.
Simba.
Oče?
Simba, pozabil si me.
Nisem. Kako bi te?
Pozabil si, kdo si, in tako si pozabil name.
Zazri se vase, Simba.
Več si kot to, kar si postal.
Zasesti moraš svoj prostor v krogu življenja.
Kako naj se vrnem? Nisem več tisto, kar sem bil.
Zapomni si, kdo si.
Moj sin si in edini pravi kralj.
Zapomni si, kdo si.
Ne! Prosim, ne zapuščaj me!
Zapomni si.
Oče! -Zapomni si!
Ne zapuščaj me.
Zapomni si.
Kaj je bilo pa to?
Vreme.
Zelo čudno, se ti ne zdi? -Ja.
Kaže, da se veter obrača.
Sprememba je dobra.
Že, ni pa preprosta.
Vem, kaj moram, a če se vrnem, se moram soočiti s preteklostjo.
Že tako dolgo bežim pred njo.
Au! Zakaj pa to?
Saj je vseeno. Je že preteklost.
Boli pa vseeno.
Da, preteklost lahko boli.
A kolikor jaz vem, lahko pred njo bežiš
ali... se iz nje učiš.
Vidiš? No, kaj boš naredil?
Najprej ti bom vzel palico.
Ne! Ne palice!
Kam greš? -Nazaj!
Dobro! Le pojdi, teci!
Ličinke...
Zbudi se.
Že v redu! Že v redu, jaz sem!
Tega mi ne naredi nikoli več.
Mesojedci, joj!
Sta kaj videla Simbo? -Ni s tabo?
Bil je, zdaj ga pa ne najdem. Kje je?
Tu ga ne boš našla!
Kralj se je vrnil.
Ne morem verjeti. Nazaj je šel!
Nazaj? Kako to misliš?
Kaj se tu dogaja?
Kdo je ta opica? -Simba bo izzval Scara.
Scara.
Kdo se stara? -Ne, to je njegov stric.
Opica? -Ne! Simba se je vrnil,
da bo izzval strica za kraljevi prestol.
Simba, čakaj!
Strašno, kajne? -Nisem ti hotel verjeti.
Zakaj si se vrnil?
Končno so mi vtepli nekaj pameti v glavo,
in če ne verjameš, imam tule buško.
Sploh pa je tole moje kraljestvo.
Kdo se bo bojeval zanj, če ne jaz?
Jaz. -Nevarno bo.
Nevarno? Krohotam se nevarnosti v obraz. Ha, ha, ha!
Meni se to ne zdi smešno.
Timon, Pumba, kaj počneta tukaj?
Na uslugo, gospodar.
S tvojim stricem se bomo bojevali... Za tole?
Da, Timon. To je moj dom.
Tole pa kliče po obrtnikih.
Simba, če je tebi pomembno, bova s tabo do konca.
Hijene. Sovražim hijene. -Kako se misliš
prebiti mimo njih?
Živa vaba. -Dobra ideja. Hej!
Daj no, Timon. Vidva jih morata zamotiti.
Naj se oblečem v krilce in zaplešem?
Če bi rad jedel meso,
Pumba v slast ti bo.
Če rad bi segel po svinjini hrustljavi,
se v vrsto postavi.
Imaš skomine
po kosu slanine?
On velik je pujs.
Bodi velik pujs še ti!
Nala, poišči mojo mamo in skliči levinje.
Jaz bom poiskal Scara.
Sarabi!
Da, Scar?
Kje je tvoja lovska druščina? Ne opravljajo svojega dela.
Ni hrane. Črede so šle drugam.
Ne, samo poiskati se vam jih ne ljubi.
Konec je. Nič ni ostalo.
Rešitev je le ena. Zapustiti moramo Ponosno skalo.
Nikamor ne bomo šli. -Obsodil si nas na smrt.
Pa naj bo tako. -Tega ne smeš.
Kralj sem in lahko delam po svoje.
Če bi bil pol tak kralj kot Mufasa...
Desetkrat boljši sem od Mufase!
Mufasa? Ne, saj si mrtev.
Mufasa?
Ne. Jaz sem.
Simba! Živ si? Kako je to mogoče?
Pustimo to. Doma sem.
Simba?
Simba! Malce sem presenečen, da te vidim...
Živega.
En dober razlog mi povej, zakaj naj te ne raztrgam.
Moraš razumeti.
Vsa ta bremena vladanja...
Niso več tvoja. Sestopi s prestola, Scar.
Saj bi, seveda.
Vendar pa imamo manjšo težavico.
Jih vidiš?
Mislijo, da sem jaz kralj.
Mi pa ne. Simba je zakoniti kralj.
Odločitev je tvoja, Scar.
Prepusti mi prestol ali pa se bojuj.
Se bova res zatekla k nasilju?
Nočem biti odgovoren za smrt družinskega člana.
Ti ne misliš tako, Simba? -Ne bo se obneslo.
To sem prebolel.
Pa tvoji zvesti podložniki?
So oni preboleli?
O čem govori?
Torej jim nisi izdal svoje male skrivnosti?
No, Simba, zdaj imaš priložnost, da jim poveš.
Povej jim, kdo je kriv za Mufasovo smrt.
Jaz.
To ni res.
Reci, da ni res.
Res je. -Vidite? Priznal je!
Morilec! -Ne! Nesreča je bila.
Če ne bi bilo tebe, bi bil Mufasa še živ. Tvoja krivda je!
Boš zanikal? -Ne.
Torej si kriv. -Ne, nisem morilec!
Simba, spet si v škripcih,
a tokrat ni očka, da bi te rešil,
in zdaj vsi vedo, zakaj!
Simba!
Tole mi je pa nekam znano.
Kje sem to že videl? Naj pomislim.
Saj res. Že vem.
Prav takle je bil tvoj oče, preden je umrl.
Tole je pa moja mala skrivnost.
Jaz sem ubil Mufaso.
Morilec!
Ne, Simba, prosim. -Povej jim resnico.
Ampak resnico vidi vsakdo po svoje...
Prav.
Naj bo.
Jaz sem bil.
Ne slišijo te.
Jaz sem ubil Mufaso!
Oprostite. Pardon. Spustite me skozi.
Hočem ven! -Hočem noter!
Prosim, ne pojejte me.
Spusti ju!
Kdo je ta pujs? -Z mano govoriš?
Pujs mu je rekel! -Z mano govoriš?
Tega pa ne bi smel. -Z mano govoriš?!
Pravijo mi gospod Pujs.
Tu imaš, ti trapasti...
Tu imaš in tu imaš!
Tecite, reve!
Morilec. -Simba, prosim.
Usmili se. Rotim te. -Ne zaslužiš si živeti.
Ampak, Simba... Sorodnik sem.
Hijene so naši pravi sovražniki.
One so krive. One so si to izmislile.
Zakaj bi ti verjel?
Vse, kar si mi kdaj povedal, je bilo laž.
Kaj nameravaš?
Menda ne boš ubil lastnega strica.
Ne, Scar.
Nisem tak kot ti.
Simba, hvala. Res si plemenit.
Oddolžil se ti bom. Kako naj se ti dokažem?
Kar boš hotel.
Teci.
Beži, Scar,
in se nikoli več ne vrni.
Da.
Seveda.
Kakor želite...
Veličanstvo!
Prijatelji moji.
Prijatelji? Ali ni rekel, da smo sovražniki?
Ja. Jaz sem tudi slišal.
Ed?
Ne. Naj razložim. Ne, ne razumete!
Ne, nisem mislil... Ne!
Čas je.
Zapomni si.
Dokler se ne najdemo
na poti zaviti,
v krogu,
krogu življenja.
Krogu
življenja.