CSILLAGOK KÖZÖTT szinkronpötyögte: sztamas feliratok.info
Apám gazdálkodó volt.
Mint mindenki annak idején.
Persze, nem annak készült.
A gép szerint túl a szélén vagy.
- Nem, semmi baj! - Jön az egyenes!
- Lekapcsolunk, Cooper. - Ne!
- Teljes lekapcsolás... - Ne, kell a hajtómű!
Apa?
Semmi baj. Menj aludni!
Azt hittem, a kísértet vagy.
- Nincsenek kísértetek, kicsim. - Nagyapa azt mondja, léteznek.
Talán azért, mert nem sok választja el, hogy az legyen. Na, alvás!
A balesetedről álmodtál?
Azt mondtam, nyomás aludni, Murph.
A búza tönkrement.
A penész miatt fel kellett égetni. Kukoricánk még volt.
Sok-sok tábla kukorica. De a porból volt a legtöbb.
Nem is tudom, mihez hasonlítsam. Mindig ott volt a levegőben.
Folyamatosan jött a por.
Voltak ilyen szövet csíkjaink.
Rákötöttük a szánkra meg az orrunk elé, hogy ne kerüljön annyi por a tüdőnkbe.
Amikor terítettünk, a tányérokat lefordítva raktuk az asztalra.
A poharat vagy bögrét, azt is fejjel lefelé.
- Na, mozgás! Murph gyere, igyekezz! - Délután négykor a pajtában
- gyomirtó-rezisztencia órát tartok, vetted? - Igen, uram.
Ne játssz az asztalnál!
Apa, megjavítod?
- Mit csináltál a holdkompommal? - Nem én voltam!
- Hanem ki? A kísértet? - Leverte a polcról.
- A könyveket is ledobálja. - Szellemek nincsenek, te hülye.
- Hé! - De megnéztem, Poltergeistnek hívják.
- Mondd el neki, apa! - Ez nem igazán tudományos dolog, Murph.
- Te mondtad, hogy a tudomány beismeri, amit nem tud. - Most megfogott.
Hé, jobban vigyázz a holminkra!
Cooper.
Jól van, Murph, beszéljünk akkor tudományról?
Ne csak azt mondd, hogy félsz egy kísértettől! Tovább kell menned annál.
Elemezd a tényeket,
kérdezz rá a hogyan, miértre, és vond le a következtetéseket, oké?
- Oké. - Jól van.
- Jó tanulást kívánok. - Pillanat!
Szülő-tanár megbeszélés. Szülő, nem nagyszülő.
Lassíts, turbó! Az nem porvihar.
- Nelson felperzsel mindent. - Penész?
Azt mondják, az okrának is annyi. Végleg.
- Neki is kukoricát kellett volna vetni. - Aztán légy kedves, Ms. Hanleyvel!
- Nincs férje. - Ezzel mit akarsz mondani?
- Népesítsd be a Földet! - Tedd a dolgod, fiatalember!
Aha, te meg törődj a magad dolgával, öregember!
Oké, Murph, kettest!
Aha, hármas.
- Találj már bele! Ne légy béna! - Várjál! - Dugulj el, Tom!
- Mit csináltál, Murph? - Hagyd, nem csinált semmit.
- Csak defektet kaptunk. - Murphy törvénye. - Fogd már be!
- Hozd a pótkereket, Tom! - Az van rajta.
Javítókészlet.
Itt hogy javítsam meg a gumit?
Oldd meg valahogy! Nem lesz mindig segítséged.
Neked meg mi bajod, Murph?
- Miért neveztetek el engem egy rossz dologról? - Ezt hogy érted?
Murphy törvénye?
Murphy törvénye nem arról szól, hogy minden elromlik,
azt mondja ki, hogy bármi, ami megtörténhet,
megtörténik. És ez nekünk anyával megfelelt.
Gyerünk!
Gyerünk, nyomás!
De ki van lyukadva a gumink?
Az indiai hadsereg drónja. Egy napelem az egész farmnak elég lenne.
Vedd át hamar, Tom!
Gyerünk, jó, kettes!
Célozd meg, ha meglátod.
Gyorsabban, Tom, elveszítem.
Szegezd rá!
Tartsd rajta! Megvan, megvan.
Ez szép volt, Tom.
- Apa? - Mindjárt beméri, menj még! Ne állj meg!
- Apa! - Tom!
Mi van? Azt mondtad, nyomjam neki.
És ha azt mondják, hogy hajts a szakadékba, te belehajtasz, igaz?
- Most elment. - Nem ment el.
Na, kipróbálod?
És most tegyük le szépen ott, a tározónál.
Ügyes voltál.
Mióta lehetett fent?
A Delhi központ is akkor állt le, mint a miénk. Pont tíz éve.
Akkor tíz évet repült?
- De miért jött le ide? - Nem tudom.
- Vagy kisütötte a nap az agyát, vagy keresett valamit. - Mit?
Adj egy csavarhúzót! Talán valamilyen jelzést.
Nem tudom.
Mit fogsz csinálni vele?
A társadalom szolgálatába fogom állítani.
- Mondjuk kombájnt vezethet. - Miért nem engedjük el?
Hiszen nem ártott senkinek.
Meg kell tanulnia alkalmazkodni, ahogy mindenkinek.
- Hogy megy ez? Ti is ott lesztek? - Nekem órám van.
Ennek meg itt kell várni.
- Mit csináltál? - Majd elmondják neked, ha bemész.
- Jó, de dühös leszek? - Rám nem.
De kérlek, ne balhézz!
Hé, nyugi van, jó leszek.
- Egy kicsit késett, Coop. - Mert defektet kaptunk.
Igen, és be kellett ugrani az ázsiai vadászgép boltba is.
Nem, uram, ez nem vadászgép. Ez felderítésre használt drón.
- Kiváló napelemekkel. Indiai. - Üljön le!
Nos, tehát megküldték Tom teszteredményeit.
- Remek gazdálkodó lesz belőle. - Igen, van hozzá érzéke.
És a főiskola?
Tudja, az egyetemre kevés gyereket vesznek fel. Nincs pénzünk több...
Rendesen fizetem az adót. Mire költik a pénzt? Hadsereg már nincs.
Hát nem az egyetemnek adják.
Nézze Cooper, ilyen világban élünk.
Már most eldöntik, hogy nem tanulhat tovább? 15 éves.
- Tom pontszáma nem elég magas. - Az ön derékbősége?
- 80 körüli, a hosszúság mondjuk 85? - Nem értem, mire akar kilyukadni.
Arra, hogy két számmal méri meg a nadrágját is,
de a fiam jövőjét egy szám alapján eldönti?
Ugyan! Nézze, Cooper maga tanult ember,
- és képzett pilóta. - Mérnök is vagyok.
Az a helyzet, hogy mostanában nincs szükségünk mérnökökre.
Nem a televízióból és repülőgépből van hiány, hanem élelemből.
Most gazdálkodók kellenek. Ügyes emberek, mint maga és Tom.
- Tanulatlan parasztok. - Mi tűzoltó nemzedék vagyunk, Cooper.
És már javul a helyzet. Talán az unokái már lehetnek mérnökök.
Végeztünk, uram?
Nem. Miss Hanley Murphről szeretne beszélni.
Murph igazán kedves kislány, és nagyon okos. De vannak vele most problémák.
Ezt mutogatta a társainak. A Holdra szállásról szóló részt.
Igen, az egyik régi tankönyvem. Murph szereti benne a képeket.
Ez egy régi kiadás, most már a javított változatott használjuk.
- Javított? - Benne van, hogy a Holdra szállás álhíre
szovjetellenes propaganda volt.
Nem hiszi el, hogy jártunk a Holdon?
Nem, de jól sikerült hazugság volt. Az orosz gazdaság tönkrement bele,
hogy rakétákra és egyéb haszontalan gépekre szórták a pénzt.
Haszontalan gépek?
Ha nem akarjuk, hogy megismétlődjön a 20. századi pazarlás, akkor
a földdel kell így foglalkoznunk. Nem űrhajós mesékkel.
Az egyik haszontalan gép, amit akkoriban csináltak, az MRI volt.
Ha maradt volna egy olyan, az orvosok megtalálták volna
a cisztát a feleségem agyában, még a halála előtt és nem utána.
És akkor most ő ülne itt, és hallgatná magukat, nem pedig én,
ami azért lenne jó, mert mindig is ő volt a türelmesebb.
Részvétem a felesége miatt, Mr. Cooper.
De Murph összeverekedett több osztálytársával
emiatt az Apollo-mese miatt.
Azért hívtuk be, hogy megtudjuk, mit készül tenni otthon
- azért, hogy Murph neviselkedjen így. - Értem.
Jó, világos, lesz egy meccs holnap este.
Murph most éppen rajong a baseballért, a kedvenc csapata játszik.
Lesz rágcsálnivaló, üdítő.
Elviszem arra a meccsre.
- Na, mi volt? - Felfüggesztést kapsz.
- Mi? - Cooper.
- Itt Cooper, mondd! - Megbolondultak a kombájnok, amiket megszereltél.
- Indítsd újra a vezérlésüket! - Nem segített. Nézd meg őket!
Szép sorban legurultak a táblákról, és idejöttek.
Valami zavarja az iránytűjüket.
Mágneses mező. Vagy valami hasonló.
Hogy milyen könyv, az nem érdekes. Elemeztem a dolgot, ahogy mondtad.
- Számokat néztem. - Miért?
Hátha közölni akar valamit. Morzejelekkel.
- Morze? - Igen, pontok meg vonalak. Amik...
Tudom, hogy mi a morzekód, Murph.
Csak nem hiszem, hogy a könyvespolc beszélni akar hozzád.
Újrakalibráltam minden egyes iránytű- órát, hogy kiküszöböljem a zavart.
- Mi zavar? - Nem tudom.
Ha a ház alatt mágnese érc lenne,
ennek a hibának már rég jelentkeznie kellet volna.
Úgy hallom, az iskolai dolog nem ment jól.
Úgy hallod? Olyan, mintha elfelejtettük volna, kik vagyunk.
Felfedezők, kutatók vagyunk, nem pedig tűzoltók.
Gyerekkoromban úgy éreztem, minden nap kitalálnak valami újat.
Kütyüt vagy elméletet.
Minden nap karácsony volt. De hat milliárd ember...
Gondolj bele, mekkora tömeg!
És mindenki mindenből akar magának.
Nem olyan rossz világ ez.
És Tom jól el lesz benne. Te vagy az, aki nem ide való.
40 évvel előbb vagy később kellett volna születned.
A lányom tudta ezt. Isten nyugtassa.
És a gyerekeid is tudják, főleg Murph.
Régen az égre néztünk, és azon töprengtünk,
hogy hol a helyünk a csillagok között.
Most lefelé nézünk, és csak fészkelődünk itt, a porban.
Cooper, jó voltál valamiben,
de nem volt alkalmad használni a tudásod.
Ez nagy kár.
Senki nem számított arra, hogy ez a föld, amiből élünk,
egyszerre ellenünk fordul, és pusztítani kezd.
Ez áprilisban volt, azt hiszem. Április 15-én, igen.
Fél 2 körül járt, amikor az a dolog megindult a kanyon felől.
Az én időmben még tudtak játszani. Nem ténferegtek?
Az én időmben meg az emberek ennivalóért verekedtek, nem baseballoztak.
Baseballmeccsen nem popcornt szokás enni. Hot dogot akarok.
Mondták a suliban, hogy a farmon maradsz.
- Örülök neki. - Komolyan örülsz?
Utálsz gazdálkodni. Papa mondta.
Papa mondta? Csak az számít, hogy te mit szólsz hozzá.
Szeretem, amit csinálsz. Szeretem a farmot.
Jó gazda leszel.
Gyerünk innen!
Hát igen, ez nem kicsi. Na, jó. Maszkot fel!
- Tom, Murph? - Oké. - Megvan?
Murph, Tom, az ablakok csukva vannak?
Murph!
- A kísértet. - Hozd a párnád!
Tomnál fogsz aludni.
Ez nem kísértet.
Ez a gravitáció.
Elviszem Tomot, és megyek a városba.
Azt feltakarítod? Ha befejezted az imádkozást.
Ez nem morze, Murph, ez bináris kód.
A vastag az 1, a vékony a 0.
Koordináták.
- Ez az! - Ezt nem hagyhatom ki.
Nagyapa egy-két óra múlva hazaér, Murph.
De nem is tudod, mit fogsz ott találni.
Pontosan, ezért nem vihetlek el.
Murph!
Papa nemsokára hazaér, mondd, hogy majd hívom a rádión!
Jézusom! Mit keresel te itt?
Ezt te viccesnek tartod? Haha!
Ha én nem lennék, most nem mennél.
Akkor tedd hasznossá magad!
Hé, Murph!
Murph!
Azt hiszem, elértük az út végét.
Nem hoztad el az erővágót?
Okos lány vagy.
- Távozzon a kerítéstől! - Ne lőjön, ne lőjön, nincs fegyverem!
Gyerek van a kocsiban.
Nem kell félned.
- Hogy talált rá erre a helyre? - Hol van a lányom?
A térképen be vannak jelölve a telep koordinátái. Hogyan szerezte meg őket?
- Hol van a lányom? - Ne akarja, hogy újra kiüssem, üljön le!
Tengerészgyalogosnak hiszed magad?
Már nincsenek tengerészgyalogosok.
Az ilyen vasak, mint te, nálam a füvet nyírják.
- Hogy talált rá erre a helyre? - De te nem úgy nézel ki, mint egy fűnyíró.
- Belőled inkább egy túlművelt porszívót fogok csinálni! - Azt nem fog.
TARS, távozz, kérlek!
Kockázatos dolog ám régi katonai robotokat használni.
Ócskák már, és a vezérlőegységűk kiszámíthatatlan.
Ennyit tudott adni a kormány.
- Ki maga? - Brand doktor.
- Ismertem egy Brand doktort, ő tudós volt. - Én miért ne lehetnék az?
Viszont nem volt ilyen csinos.
Kérem, Brand doktor, nem tudom, mi folyik itt.
Aggódom a lányomért, szeretném magam mellett tudni.
Ha visszakapom, elmondok mindent, amit akarnak.
Kérem a vezetőket és a lányt a tárgyalóba!
A lánya jól van. Okos gyerek.
- Ebben biztos az anyjára üt. - Azt már levettem, nem szeretik a látogatókat.
Csak rakjanak ki minket a kerítésen kívülre, mi meg szépen elmegyünk.
- Nem ilyen egyszerű. - De ilyen egyszerű.
Még semmit nem tudok magukról. Semmit nem tudok erről a helyről.
Sokat tud.
Apa!
Helló, Cooper!
Brand professzor!
Mondja, hogy találta meg ezt a létesítményt?
Véletlenül. Csak úgy belebotlottunk. Valahogy idetévedtünk, miközben...
Ez a hely a világ legjobban őrzött titka.
Senki nem téved be ide, és senki nem téved ki innen.
Cooper, kérem, működjön együtt, legyen szíves!
Nehéz elmagyarázni.
Ezeknek a koordinátáknak a forrása
- egy anomália. - Milyen anomália?
Az erős lenne, hogy természetfeletti, de nincs rá tudományos magyarázat.
- Konkrétumokat szeretnénk hallani, Mr. Cooper, azonnal. - Gravitációs volt.
Miféle gravitációs anomáliáról van szó?
Hé, örülök, barátom, hogy izgatja a gravitáció, de...
- Nem mondunk semmit, amíg nem kapunk biztosítékot. - Biztosítékot? - Igen.
Arra, hogy elmehetünk, és nem zsákban visznek ki minket.
- Nem tudja, hogy kik vagyunk, Cooper? - Nem, uram, nem tudom.
Apámat, Brand professzort ismeri. A NASA vagyunk.
- A NASA. - NASA.
Az a NASA, aminek maga repült.
Úgy tudtam, lenullázták önöket, mert nem voltak hajlandók
a sztratoszférából bombázni az éhező népeket.
De aztán rájöttek, hogy más népek kiirtása
hosszútávón nem megoldás, és elővettek minket. Titokban.
- Titokban? - Igen, mert a közvélemény nem támogatta a költséges űrkutatást.
Hiszen az emberek örülnek, ha van mit enniük.
A penész. A búza, hét esztendeje.
Idén az okra. Már csak kukorica van.
Viszont abból több van, mint valaha.
Igen, de ahogy Írországban a krumplinak és a porteknőben a búzának,
ennek is vége lesz, hamarosan.
Ezt is túléljük valahogy. Ahogy eddig mindent.
Mert rendíthetetlenül hisszük, hogy a Föld a mienk?
Nem, nemcsak a mienk.
De az otthonunk.
A Föld levegőjének 80%-a nitrogén.
Amit mi nem is hasznosítunk.
A penészt viszont igen, és ahogy terjed, egyre kevesebb oxigén jut a levegőbe.
Az utolsó éhező emberek lesznek az első fulladozók.
És a lánya nemzedéke...
Ők lesznek a Föld utolsó lakói.
Murph egy kicsit fáradt. Megengedi, hogy szundítson egyet az irodámban?
Igen, köszönöm.
Oké.
És most azt mondja el, hogy fogja megmenteni a világot.
A világot már nem lehet megmenteni. El kell hagynunk.
- Rangerek. - Ezek díszítik az egyetlen többfunkciós hajónkat, ami fent van.
Az Endurance-nak. Ez a végső expedíciónk.
Szóval felküldtek embereket új otthont keresni?
- A Lázár-missziók. - Hű, de vidám név!
- Lázár visszatér a halálból. - Persze, de előbb meg kellett halnia.
A naprendszer egyetlen bolygója sem lakható,
és a legközelebbi csillagig több mint ezer évet kell utazni.
Szóval az sem kecsegtet sok reménnyel.
Hova utaztak?
Cooper, addig nem mondhatok többet, amíg nem vállalja, hogy elvezeti az űrhajót.
- Nincs magánál jobb pilóta. - Csak a sztratoszférát ismerem.
Ezek itt csak a szimulátort ismerik.
Nekünk pilóta kell, és magát erre képezték ki.
Micsoda véletlen!
Egy órája még azt sem tudták, hogy élek, és valaki mást akartak felküldeni.
Kényszerűségből. De valami idevezette.
- Ideküldték. - Kik küldtek?
- Meddig lennék fent? - Nem tudjuk.
- Évekig. - Nekem gyerekeim vannak.
Épp őket kell megmentenie.
- Kik küldtek? - Már majdnem 50 éve, hogy észlelni kezdtünk
gravitációs anomáliákat.
Ezek főként a műszereket érintették a felső légkörben.
Ha nem tévedek egy ilyen jelenséggel maga is találkozott.
Igen, az egyenesnél.
Valami blokkolta a vezérlőrendszert.
Úgy bizony. De az összes anomália közül a legjelentősebb ez itt.
A Szaturnusznál. Zavar van a téridőben.
- Féreglyuk? - 48 éve jelent meg.
- És hova vezet? - Egy másik galaxisba.
Féreglyukak nem keletkeznek csak úgy.
- Valaki odarakta. - "Ők"?
És akárkik "ők", úgy fest, segíteni akarnak.
Az a féreglyuk elvezet más csillagokhoz.
Ez pedig épp kapóra jön.
Így elérhetővé lettek potenciálisan lakható bolygók.
- Tizenkettő a szondák szerint. - Szondákat küldtek bele?
Aztán embereket is, már 10 éve.
A Lázár-missziók.
Tizenkét bolygóra tizenkét Ranger indul.
És rajtuk a valaha élt legbátrabb emberek.
A kiváló Mann doktor vezetésével.
A leszállóegységek létszükségleti készlete 2 évre elég.
De ha a kutató hibernálja magát, akár 10 évig is figyelheti a szerves anyagokat.
A feladatuk az adott bolygó vizsgálata,
ha alkalmasnak tűnik, jelzést küldhetnek, majd mélyalvásban várhatják,
- hogy kimentsék önöket. - És ha a bolygójuk alkalmatlan?
- Ezért olyan bátrak. - Szóval nincs elég pénz minden bolygóra elmenni. - Nincs.
A féreglyukon át minimális az adatforgalom.
Évenként rövid bináris üzenetek jönnek, azokból sejthetjük,
hogy hol milyenek a kilátások. És van is egy ígéretes rendszer.
Ha csak egy, az elég sok hely, nem?
Egy rendszer három alkalmas bolygóval?
Ez nem olyan sok.
Oké. Mondjuk találunk új hazát.
- Aztán? - Itt lehet gond.
Van egy "A" terv és van egy "B" terv.
Nem tűnt fel magának valami az indítótérben?
Ez az egész létesítmény egy centrifuga.
- Valamilyen jármű vagy űrállomás? - Mindkettő. "A" terv.
De hogyan lesz felküldve?
Az első anomáliák igen nagy áttörést hoztak.
Egyszerre kiderült, hogy a tömegvonzást használni lehetséges.
Így hát elkezdtem dolgozni egy elméleten, és elkezdtük építeni
- az állomást. - De még nincs meg a megoldás.
Ezért van a "B" terv.
A gond a gravitáció.
Hogy miként lehet elegendő embert elszállítani a bolygóról?
Ez az egyik módszer. A "B" terv. Populáció-bomba.
5000 megtermékenyített petesejt. Ez kevesebb, mint 900 kilogramm.
- És a felnevelésük? - Az első 10-et a fedélzeten inkubáljuk.
Utána az elsők továbbiak béranyái lesznek.
Alig 30 év, és több száz fős populációnk lesz.
Egy benépesítés genetikai diverzitáson áll vagy bukik.
Ez azt is megoldja.
És mi lesz a földi emberekkel? Róluk lemondanak?
- A gyerekeimről? - Ezért tűnik az "A" terv sokkal jobbnak.
- Hol tart vele? - Majdnem kész.
Azt kéri, hogy tegyek fel mindent
- egy majdnemre. - Bízzon bennem! Azt kérem.
Keressen egy új hazát!
Addigra, mire visszatér, megoldom a gravitáció problémáját.
A szavamat adom rá.
Menj el!
- Murph. - Menj! Ha el akarsz menni, menj el!
Ez a világ sosem volt elég neked, igaz?
Azt gondolom, hogy egy ilyen utazásra születtem?
És kalandnak tartom?
- Nem, nem ez a baj az egésszel. - Vagy mégis.
Hiába teszel jót, ha a rosszakból teszed.
- A miért az alapja minden dolognak. - Ennek szilárd alapja van.
Ha aszályos év van, a magunkfajta farmer
csak ül, és azt mondja: "Majd jövőre."
De a jövő év sem ment meg minket és az azutáni sem.
Csodás dolog ez a bolygó, Donald, de egy ideje már azt mondja, menjünk el.
A Földet csak a bölcsőnknek szánták, a sírunknak nem.
- Tommal nem lesz baj, de Murphfel egyenesbe kell jönnöd. - Úgy lesz.
Anélkül, hogy olyat ígérnél, amit nem tarthatsz meg.
Muszáj beszélnünk, Murph.
Ezt rendeznünk kell, mielőtt elmegyek.
Akkor inkább ne rendezzük, és maradj itt!
Miután megszülettetek, anya mondott valamit, amit nem egészen értettem.
Azt mondta: most már azért élünk, hogy...
emlékek legyünk számotokra.
Azt hiszem, már értem, mire gondolt.
Szülőként az ember a gyereke jövőjének a kísértete.
Azt mondtad, nincsenek kísértetek.
Nincsenek is.
Nézz rám!
Én most még nem lehetek kísértet.
Most még élnem kell.
Engem választottak.
Kiválasztottak. Láttad, te vezettél el hozzájuk.
És pont ezért nem szabad elmenned.
Megfejtettem az üzenetet. Egy szó. Tudod, hogy mi?
Maradj!
- Azt üzeni, hogy maradj, apa. - Murph.
Most azt hiszed, hazudok. Nézd a könyveket! Tessék, nézd, ez az üzenet!
- Nem is figyelsz ide rám? Azt üzeni, hogy maradj. - Murph, visszajövök.
Mikor?
Egy neked. Egy nekem.
Mikor hiperálomban leszek, vagy... vagy nagyon nagyon gyorsan repülök,
vagy a fekete lyuknál vagyok, akkor neked megváltozik az idő.
Sokkal lassabban fog haladni.
Aztán ha visszajöttem,
- összehasonlítjuk. - Máshogy fog múlni az idő?
Igen.
Még az is lehet, hogy amikor visszajövök, egyidősek leszünk.
Te meg én. Na?
Ezt képzeld el!
- Á, Murph. - Fogalmad sincs, mikor jössz vissza.
- Fogalmad sincs róla. - Murph.
Murph, ne csináld ezt! Ne kelljen így elmennem! Kérlek, Murph!
Nem akarok így elmenni, Murph!
Hé, szeretlek. Örökké.
Érted? Mindig szeretni foglak.
És vissza fogok jönni.
Visszajövök!
- Na, hogy ment? - Nagyon jól.
Remekül.
- Szeretlek. - Vigyázz magadra! - Jó. Te meg vigyázz a farmra, oké?
- Oké? - Aha.
- Addig járhatok a kocsiddal? - Ez már a te kocsid.
Majd valaki visszahozza.
Vigyázz rájuk, Donald!
Gyújtás beindítása. Visszaszámlálás. 10.
Apa! - 9. - Apa!
- 8, 7. - Apa!
6, 5. Hajtómű indítása.
4, 3, 2, 1. Gyorsító begyújtása.
Minden hajtómű rendezett. Kezdjék a ráfordulást!
Az első komp leválasztása következik.
Leválasztás.
Mindenki jól van? Lesz elég rabszolga a robotkolónián.
Humorosra programozták, hogy jobban be tudjon illeszkedni.
- Próbál megnyugtatni. - Óriás robot, ami még gúnyolódik is!
- Zseniális ötlet! - Ha kell, van egy lámpám, ami jelzi, ha viccelek.
Á, biztosan jó.
Az majd segít visszatalálni, ha kidobom a légzsilipen.
Hol áll a humorszinted, TARS?
- 100%-on van! - Vigyük le 75-re, ha lehet.
Második fokozat leválik.
- Minden adást manuálisra. - Átállítás.
- A három szondafűtőt kikapcsolni. - Megvan.
- Kérem a gépet. - Átadom az irányítást.
ABF rendben. Oké.
Fúvókák le, üzemanyag cellák 1, 2, 3.
100%-on. X-férgek.
Nehéz, mindent otthagyni. A családot.
- Az apját. - Nagyon sok időt fogunk együtt tölteni.
- Beszélgetnünk kell. - De nem mindig.
- Csak őszinte voltam. - Ennyire nem kell őszintének lenni.
- Hé, TARS, mi az őszinteségi értéked? - 90%
Csak 90%?
A teljes őszinteség nem a legdiplomatikusabb taktika,
- és nem is veszélytelen, ha érző lényekkel kommunikálunk. - Jól van.
Legyen 90%, Brand doktor.
Közeledünk az Endurance-hoz. 12 perc.
Átveszem az irányítást.
Modulkapu távolsága 500 méter.
Maga jön, Doyle.
Csak szépen lassan, Doyle, csak szépen lassan.
- Menni fog. - Vigye haza!
- Megvan. - Cél befogva.
- Befogva. - Jól van. - Sisakot fel!
Szép volt.
Nem töltődik. De semmi baj.
- Cooper, maga irányítsa be - Átvettem.
Élő kapcsolat a gyűrűmodullal.
Feláll a rendszer.
- Mehet a pörgés? - Pillanat.
- Helló, CASE! - Helló, TARS!
- Jól van, készen állunk. - Na, hadd menjen!
Ez 30%.
1 G.
- Hogy bírják a gravitációt? - Jól.
- Romilly, hé, jól van? - Jól. - Biztos?
Igen, csak kell egy perc.
Jó, asszem van dramamine valahol a lakóegységben. Elmegyek érte.
- Talán a hibernáló helyiségben. Egy perc. - Hé, Brand?
- Igen? - Sokat kéne.
Amelia, minden jót.
- És add át üdvözletemet, Mannek! - Átadom, apa.
Biztató a röppályátok. Úgy számoljuk, 2 év lesz az út a Szaturnuszig.
Az jó sok dramamine.
Kérem, legyen gondja a családomra!
Várni fogjuk magukat, amikor hazatérnek.
Kicsit öregebben, kicsit bölcsebben, de nagy örömmel.
Ne várd szelíden azt a végső éjt,
Tombolj, dühöngj, az alkony, hogyha jő,
Védd, védd, amíg csak védheted a fényt.
Ha minden büszke harc már véget ért,
És karjaidban nincs is már erő,
Ne várd szelíden azt a végső éjt,
Védd, védd, amíg csak védheted a fényt.
Tessék a bogyói.
- Ez a magány. - Hisz nincs egyedül. Mannéknek rosszabb volt.
Róluk beszélek.
A Föld tökéletes. Nem fogunk hozzáfoghatót találni.
Nem, ez nem olyan, mint egy szimpla költözés.
Az emberiség sodródni fog, mint egy uszadékfa,
és csak egy szigetre lesz szüksége, ahol partra vergődhet.
Mi most azt keressük.
És a három jelöltünk jó, ha épp csak alkalmas, hogy ember éljen rajta.
Laura Miller bolygója az első. Laura kezdte a biológiai programot.
- Wolf Edmunds itt van. - Meséljen róla!
Wolf részecskefizikus.
Egyiknek sem volt családja?
Nem, sem senkijük. Apám így akarta.
És valamennyien tudták, hogy többet aligha találkoznak
élő emberrel. De hármukat most meglephetjük.
- Na, és Mann? - Mann doktor. Ő volt az ász. A legjobb volt köztünk.
Rábírt 11 embert, hogy kövessék őt a világ legmagányosabb utazására.
Tudósokat, kutatókat. Ez a szép ebben.
Mert egy ilyen úton sok minden várhat ránk.
A halál. De semmi gonosz.
A természet talán nem lehet gonosz?
Nem. Hatalmas és erős. De nem gonosz.
Az oroszlán gonosz, csak mert széttépi a gazellát?
Akkor csak az van, amit hoztunk?
Igen. De ez a csapat az emberiség krémje.
- Még én is? - 90%-ban egyeztünk meg.
- Ez igaz. - Lefekvés.
Egy perc és megyek.
De emlékeztetném, hogy a közös levegőnket szívja.
Hé, TARS, halljam még egyszer az útitervet!
8 hónap a Marsig. Parittyamanőver körülötte,
majd 14 hónap a Szaturnuszig. Semmi nem változott.
Hadd kérdezzek valamit!
- Brand doktor és Edmunds. - Miért suttog? Nem hallják önt.
- Brand doktor és Edmunds szeretők? - Én nem tudom.
Ez a nem tudom most a 90, vagy a 10%?
Diszkrécióra is programoztak, uram.
De póker arcod az nincsen.
Sziasztok!
Apa most készül egy nagyon nagyot aludni.
Előtte egy kis helyzetjelentés.
A Föld csodálatos szép innen.
Nem látni azt a sok port.
Remélem, hogy mindhárman jól vagytok.
Ezt az üzenetet biztos megkapjátok.
Brand professzor megígérte, hogy eljuttatja. Szeretlek titeket.
- Visszajött? - Nem hiszem, Murph.
Ön biztosan, Donald.
- Szervusz, Murph! - Miért apa kocsijával jött?
Azt kérte, hogy hozzam el a bátyádnak.
Küldött egy üzenetet.
Mérges az apjára, amiért elment.
Ha felvesznek üzeneteket, Cooper után tudom küldetni őket.
Murph egy ragyogó szikra, talán érdemes volna legyezni.
A tanáraiból bolondot csinál. Vigye el, csináljon magából is azt!
- Na, és hol járnak? - Úton a Mars felé.
Mikor legközelebb hírek jönnek, már a Szaturnusznál lesznek.
A suliban az van, hogy meghúznak növénypatológiából.
Ez szívás. Viszont előbb elkezdhetem a mezőgazdaság kettőt.
Szóval... Na jó, most ennyi.
Remélem, jól vagy, apa.
Sajnálom, Cooper, kértem Murphöt, hogy üdvözöljön,
de olyan makacs, mint az apja. Na, majd legközelebb.
Jól van, Rom?
Ez őrjítő, Cooper. Ez, ez...
Csak pár milliméter alumínium, és azután semmi.
Több millió kilométernyi semmi. Olyan semmi, ami öl.
Tudta, hogy sokan a legjobb szólóvitorlázok közül
nem is tudnak úszni? Nem tudnak vízbe esni, és végük van.
Mi felfedezők vagyunk.
És ez a hajónk. Tessék.
- Ez honnan van? A szondától? - Igen, kering a féreglyuk körül.
Ez a féreglyuk, és valahányszor megkerüljük,
képeket kapunk az idegen galaxis túloldaláról.
- Mint egy periszkópot körbeforgatva. - Pontosan.
Akkor nagyjából tudhatjuk, hogy mit fogunk találni odaát?
Navigálás szintjén.
Fiúk, három órán belül a féreglyuk közelébe érünk.
Cooper, leállhat a forgás?
- Miért? - Mert innen már jól lehet látni.
- Oké. - Kösz.
Ott... ott van, az az! Az a féreglyuk!
Azért még nem kell köpködni. Ez egy gömb.
Persze, hogy az! Miért azt hitte, hogy egy lyuk lesz?
Nem. Csak a képeken, amiket láttam, azokon...
Mert a képeken a működését mutatják.
Mondjuk el akar jutni innen ide.
Ez túl messze van.
Viszont a féreglyuk meghajlítja a teret,
és egy másik dimenzión át kínál egy rövid utat.
Elég egyszerű. Ezt a térbeli dolgot úgy szokták bemutatni,
hogy kiterítik síkba és a féreglyukból 2 dimenzióban
egy kör lesz. Mi a kör 3 dimenzióban?
- Gömb. - Pontosan. Egy gömbölyű lyuk.
De ki helyezte ide? Kinek legyünk hálásak?
Á, én majd csak akkor lesz hálás, ha egy darabban le tudunk lépni innen.
Van ennek valamilyen trükkje?
Még nem tudjuk.
A többiek átmentek?
Három biztosan.
Mindenki felkészült a búcsúra a naprendszertől?
Az egész galaxistól.
Akkor gyerünk!
Itt semmi nem működik. A hipertérben vagyunk.
A 3-nál több dimenziós térben. Itt csak megfigyelhetők lehetünk.
Az meg mi?
- "Ők" szerintem. - Torzítják a téridőt?
Ne! Ne!
Mi volt ez?
Kezet ráztunk.
Igen.
Megjöttünk.
- Megvannak az elveszett üzenetek. - Hogyhogy?
Az itteni szonda fogta őket. De ezek alapadatok, semmi igazán izgalmas.
Miller telepe küldi az oké-jelet. Mann doktoré szintén.
- Edmundsé 3 éve elnémult. - Elromlott az adó?
Lehet. Egészen addig az oké-jelet küldte.
De Milleré még mindig ígéretes, nem? Csak mert közeledünk hozzá.
De van itt egy kis probléma.
A bolygó sokkal közelebb van a Gargantuához, mint hittük.
- Gargantua? - Így neveztük el a fekete lyukat.
Miller és Mann bolygója is a körül kering.
- És Milleré a horizonton van? - Mint kosárlabda a karikán.
Leszállva veszélyesen közel kerülnénk,
és egy ekkora fekete lyuknak igen nagy a tömegvonzása.
- Egy parittyával a körül a neutron csillag körül lelassulhatunk. - Nem.
Nem az a gond, hanem az idő. Ami a nagy tömegvonzás miatt
ott lassabb a földinél, sokkal lassabb.
Pontosabban?
Nos, amíg mi egy órát töltünk ott lent a bolygón, addig 7 év telik el a Földön.
- Jézusom! - A relativitás nem új dolog.
- Ha ez a helyzet, akkor nem szólhatunk le ott. - Cooper...
- Dolgunk van itt. - Igen, Doyle, dolgunk van.
És az "A" terv szerint az a dolgunk,
hogy találjunk egy lakható bolygót azoknak, akik a Földön élnek, most.
Nem gondolhat csak a családjára, itt az emberiségről van szó.
A családomra gondolok, és több millió másik családra.
Az A tervnek semmi értelme, ha a Földön mindenki meghal, mire megvalósítjuk.
És nem baj. Épp azért van a "B" terv.
Jól van. Cooper nyert. Az idő is érték, akár csak az oxigén és az élelem.
Nem pazarolhatjuk.
Rendben, Mann doktor adatai ígéretesek,
viszont hónapokba kerül, mire eljutunk oda. Edmunds bolygója még messzebb van.
Miller nem mondott sokat, de amit mondott, az nagyon is ígéretes.
- Van víz, szerves vegyületek. - És ez nem túl gyakori.
Nem, nagyon ritka és gondolják meg mennyi értékes időt fogunk
elpazarolni akkor, ha vissza kell jönnünk.
- Romilly. - Igen.
Milyen messze kell maradnunk Miller bolygójától, hogy ne lassuljon az időnk?
- A kör a fordulópont. - Aha, az itt fut pont Miller bolygója mellett.
Igen. Oké.
Ez itt a Gargantua, ez Miller bolygója.
Ha pályára állunk Miller bolygója körül, üzemanyagot takarítunk meg,
de egy csomó időt elveszítünk.
Viszont a Gargantua körüli a bolygóé és a fordulóponton kívül eső pályára állva
eljuthatunk ide. Akkor leszáll a Ranger,
fogjuk Millert és a mintákat, visszajövünk, elemzünk, kész.
Üzemanyagban ez többre jön ki, de így megspórolunk egy csomó időt.
- Nagyon jó. - Ez megoldás.
Lent nem lesz idő vacakolni, és cseverészni, úgyhogy TARS, itt maradsz.
CASE, te lejössz. Aki akar, maradhat.
Hogyha ez csak pár évet jelent, akkor addig vizsgálnám a gravitációt.
Az itteni adatok aranyat érnek Brand professzornak.
TARS, számítsd ki a röppályákat takarékosan, kíméld a rakétákat!
De legyen a bolygó elérhető távolságban. Világos?
Rám mindig számíthat, Brand doktor.
- Mehet, CASE? - Aha. - Nem vagy túl beszédes.
- TARS dumál kettőnk helyett is. - Leválás.
- Méri ezt az erőt, Romilly? - Ez hihetetlen.
Ilyen a sűrű sötétség.
Hogyha láthatnánk benne az összezuhant csillagot,
a szingularitást, meglenne a megoldás.
- És nem tudunk adatot gyűjteni? - Onnan nem jut ki semmi,
még a fény se. A válasz a szemünk előtt van, csak épp nem látjuk.
Ott van bolygó.
Viszlát, Ranger!
A légkörbelépéshez túl gyorsak vagyunk. Lassíthatunk a fúvókákkal?
Nem. Inkább Ranger felületét használom.
- Levegőfék? - Gyorsan akarunk leérni, nem?
- Fontosabb, hogy egy darabban érjünk le. - Lássuk!
Brand, Doyle, készüljenek!
- Most. - Nem nyúlkapiszka, CASE.
Pontosan azért zuhantam le egyszer, mert egy gép rosszkor lassított.
- Egy kis óvatosság mégis... - Halált okozhat, mint a gyorshajtás.
- Túl gyorsak vagyunk. - Csak nyugalom.
- Kapcsolja le a visszafordulást! - Nem. Éreznem kell a levegőt.
Leszállunk.
Ez csak víz.
- Az élet vize. - 1200 méter.
- Megvan már a jeladó? - Megvan, rá tud fordulni?
Sebességet kell vesztenem. Körözve fogok leereszkedni. Kapaszkodjanak!
700 méter.
Amikor mondom, CASE, amikor mondom.
Még 500 méter.
Most!
Nagyon elegáns.
Nem, de annál hatékonyabb.
Na, mire várnak? Indulás!
Gyerünk, gyerünk! 7 év/órával ketyegünk idelent!
Ne húzzuk az időt!
Erre.
Kb. 200 méter.
- Hát van gravitáció. - Elgyengült a túl sok lebegéstől?
Ez a földi gravitáció 130%-a.
Gyerünk már, gyerünk, gyerünk!
- Itt nincs semmi. - Itt kéne lennie.
Hogyha innen jön a jel, akkor...
A jeladója.
- Roncsok. - Hol a többi?
A hegyek felé.
Azok ott nem hegyek.
- Azok hullámok. - Mi?
A francba!
Semmi baj, ez távolodik tőlünk.
Kell az adatrögzítő.
Brand, Doyle, gyorsan vissza Rangerhez!
Nem megyünk sehova, kellenek az adatok.
Vissza gyorsan! Jön a második hullám!
Ez egy árhullám!
- Megtaláltam! - Jöjjön már vissza a Rangerhez, gyerünk!
Brand, jöjjön vissza most rögtön!
Ne induljanak, menjenek, nem érek oda. Menjenek!
CASE, menj érte!
- Menjenek! - Gyerünk, gyerünk, Brand.
Menj, menj, siess!
- Ne jöjjenek vissza! - De visszaér. Vissza fog érni!
Gyerünk, CASE, kézzel hozza őt! Vissza a hajóra, Doyle!
Gyerünk, Brand!
Zsiliphez.
Gyerünk, gyorsan!
Belső ajtó, kézi működtetés!
Cooper, várjon! Cooper, ne!
Cooper!
Eláztak a hajtóművek. Le kell állítanom a gépet.
Istenem!
Vigyázat!
- CASE, most mi a baj? - Tele van vízzel. Hagyja kifolyni!
- A franc egye meg! - Én mondtam, hogy hagyjon...
Én meg azt, hogy jöjjön vissza a hajóra.
A különbség az, hogy egyikünk gondolt a feladataira is.
Magát csak az érdekelte, hogy hazajusson.
- Higgye el, hogy jót akartam! - De ez sovány vigasz Doylenak.
- Mennyi idő kell még? - Minimum 45 perc.
Az élet vize, mi?
- Mennyi lesz ennek az ára, ha? - Évek.
Évtizedek.
- Mi lett Millerrel? - Úgy tűnt
a roncsokból, hogy a földetérés után végzett vele egy hullám.
De hogy lehet még ilyen jó állapotban a roncs, ha?
Az idő különbsége miatt.
A bolygó idejében mérve csak néhány órája ért földet.
Talán csak pár perce halt meg.
A Doyle a legelső állapotjelentést kapta meg. Az ismétlődött.
Nem tudtam, mire vállalkozom.
Maguk, agyasok, még egy cserkésztábort sem élnének túl.
Az agyunkkal messzebbre sikerült eljutnunk, mint előtte bárkinek.
De nem elég messzire. És most itt fogunk ülni,
amíg már nem lesz kit megmenteni a Földön.
Én is számolom a perceket, nemcsak maga.
Azt nem lehet megcsinálni. Nem tudom, hogy valahogy, hogy-hogy...
időugrást csináljunk egy feketelyukkal? Visszamenjünk éveket?
- Ne rázza nekem a fejét! - Az idő relatív, oké?
Tud nyúlni, meg összemenni,
de nem tud visszafordulni. Olyan nincs.
Ami szabadon mozog a dimenziókon át az időben is, az a gravitáció.
Oké.
A lények, akik idevezettek,
- azzal kommunikálnak? A gravitációval? - Igen.
- Ők a jövőből beszélnek hozzánk? - Lehet.
- Oké, ha nekik megy... - Nekik?
4 helyett 5 dimenziójuk van.
Számukra talán az idő is csak egy fizikai dimenzió.
Nekik lehet, hogy a múlt olyan, mint egy kanyon, amibe leereszkedhetnénk,
a jövő pedig egy hegy, amit megmászhatnak, de nekünk nem az. Érti?
Sajnálom, Cooper, ezt én csesztem el.
De a relativitásról tudott.
Brand.
A lányom 10 éves volt.
Nem várhattam tőle, hogy megértse Einsteint.
- Azt sem értette, hogy maga megmenti a világot? - Nem.
Hogyha az ember szülő, egy dologra nagyon odafigyel:
arra, hogy a gyereke biztonságban érezze magát.
Épp ezért nem mondja egy 10 évesnek, hogy közel a világvége.
Cooper!
- Meddig kell még várni, CASE? - Egy-két perc.
Nincs annyi időnk! Sisakot fel!
Brand, maga a másodpilóta. CASE, fújd ki a kabin levegőjét a főhajtóművön!
- Begyújtunk vele. - Értettem. - Kész!
Nyomáscsökkentés.
Begyulladt.
- Helló, Rom! - Ez sokáig tartott.
Hány... hány év telt el?
Pontosan mennyi is? 23 év, 4 hónap, 8 nap.
Doyle, hol van?
Azt hittem, felkészültem. Tudtam az elméletet.
De a valóság egészen más.
És Miller?
Hiába jöttünk ide.
- Miért nem aludt inkább? - Néhányszor befeküdtem az ágyba.
Aztán már nem hittem, hogy visszajönnek.
És bolondságnak tartottam átaludni az életem.
Amit lehetett, megtudtam a feketelyukról,
de semmit nem tudtam küldeni az apjának.
- Csak vételünk van, de semmi nem jut ki. - Él még az apám?
- Él, él. - Igen? - Igen.
- Sok üzenet gyűlt össze az évek során. - Cooper.
Az üzenetek 23 évet ölelnek fel.
Játszd le az elejétől!
Szia, apa! Na, itt vagyok, jelentkezem.
Egész jó lett a záró bizonyítványom.
Miss Carlintől persze hármast kaptam,
az lehúzott, így lettem évfolyammásodik.
Nagyapa eljött az ünnepségre.
Ja, és van most egy új barátnőm.
És hát, azt hiszem, ő az igazi.
Loisnak hívják. Ő van a képen.
Murphy ellógott a kocsival.
Összetörte, de jól van.
Szia, apa! Idenézz!
Nagypapa vagy. Ő a mi kis, Jessenk.
Én Coopernek akartam nevezni, de Lois azt mondta, hogy majd a következőt.
Donald azt mondta, hogy neki elég a dédapaság, így maradt a Jesse.
Mondd, hogy "Pápá, nagypapa!"
Pápá, nagypapa!
Bocs a hallgatásért.
De ez a... szörnyű, Jesse meg minden...
Nagyapa a múlthéten meghalt.
Hátul temettük el. Oda, ahol anya van és...
Jesse-t.
Téged is ott temettünk volna el, hogyha itt vagy.
Murph is itt volt a temetésen.
Különben elég ritkán látjuk, de most eljött.
Tudom, hogy ez nem fog eljutni hozzád.
Ezek az üzenetek mind csak... sodródnak.
Kint a nagy sötétségben.
Lois folyton azt mondja, hogy... hogy végre el kéne, hogy engedjelek.
Igen, őt...
szóval...
Akkor most... elengedlek.
Nem tudom, hol vagy, apa, de...
remélem, békére leltél. És...
Ég veled!
Szia, apa!
- Szia, Murph! - Te rohadt szemét!
Nem üzentem neked, amikor még válaszoltál, mert
nagyon dühös voltam rád.
Aztán amikor elhallgattál,
már nem akartam megtörni ezt a szép szokást,
de tudod, ma van a születésnapom.
És ez egy különleges nap, mert azt mondtad nekem,
ha emlékszel, azt mondtad, hogy talán egyidősek leszünk, amikor hazajössz.
Ma lettem annyi idős, amennyi akkor voltál.
Úgyhogy most már itt az ideje, hogy hazagyere!
Nem akartam rád törni.
- Ha ez mentség, sosem láttalak itt téged. - Nem is voltam itt még soha.
Én üzenek a lányomnak rendszeresen. Megnyugtat.
- Szokjál rá te is! - Nem fogok.
- Csak ezt most ki kellett adnom magamból. - Tudom, hogy még élnek.
- Persze. - Ezer oka lehet annak, hogy az üzeneteink nem jutnak el hozzájuk.
Tudom, professzor.
Nem is tudom, mi volna rosszabb.
Ha nem jönnének vissza...
Visszatérve látnák, hogy felsültünk.
- Hát ne süljünk fel! - Akkor
vissza a negyedik ciklushoz. Futtassuk le néhány újabb mezőn!
Ne haragudjon, professzor, de már több százszor próbáltuk.
De elég, ha egyszer sikerül.
Minden szegecs, amit belőnek, golyó is lehetne.
Jót tettünk a világgal,
még ha nem is hozzuk össze azt az egyenletet, mielőtt beadom a kulcsot.
- Ne legyen morbid, professzor! - Nem félek a haláltól.
Öreg fizikus vagyok.
Én csak az időtől félek.
Idő.
Az időtől fél.
Évek óta úgy dolgozunk, hogy nem változott az idővel
- kapcsolatos alapfeltevésünk. - És?
A ciklusaink így önmaguk bizonyítékát próbálják bizonyítani.
Ez rekurzív. Nincs semmi értelme.
Azt mondod, hogy az életem munkája értelmetlen, Murph?
Nem, azt mondom, hogy úgy próbálta ezt megoldani, hogy az egyik,
nem is, mindkét keze hátra volt kötve.
És nem értem, hogy miért.
Öreg vagyok már, Murph.
Térjünk vissza máskor erre a témára!
Beszélni akarok a lányomhoz.
Ha kilépünk az univerzumba,
meg kell értenünk, hogy mivel jár egy csillagközi utazás.
Ott kint az űrben messzebbre kell látnunk, mint ameddig élünk.
A tudatunk ne a sajátunk legyen, hanem az emberiségé.
Ne várd szelíden azt a végső éjt!
TARS ott tartotta a hajót, ahol kellett,
de az út évekkel tovább tartott, mint gondoltuk.
Mindkét bolygóra már nem tudunk eljutni, úgyhogy választani kell.
De hogyan?
Mindkettő ígéretes.
Edmunds adatai jobbak,
viszont Mann doktor az, akitől még most is jön adás, így hát
Edmunds bolygóján aligha változott a helyzet.
- És ott az emberi élet minden feltétele adott. - De Mann bolygóján is.
Cooper, ez a szakterületem.
- És meggyőződésem, hogy Edmundsé a jobb. - Miért?
A Gargantua, az az ok. Miller bolygóján
vannak szerves anyagok igen, de nincs élet. Steril.
- És Mannél ugyanez a helyzet. - A feketelyuk miatt?
Murpy törvénye. Ami megtörténhet, megtörténik.
A véletlen az evolúció fő építőköve,
de egy feketelyuk körül keringve nem sok minden történik.
Beszívja az aszteroidákat, üstökösöket, és kiküszöböli az események zömét.
Ezért jobb a másik bolygó.
Emlékszem, azt mondta, Mann doktor a legjobb kutatójuk.
Kivételes ember. Miatta lehetünk most itt.
Igen, ez az ember itt van az egyik bolygón,
és egyértelmű üzenetek sorával biztat minket, menjünk mi is arra a bolygóra.
Ez így van. De Edmunds bolygója még így is jobbnak tűnik.
- Szavazzunk! - Jó, de ha szavazunk, valamit tudnia kell.
Brand, joga van tudni róla.
- Annak semmi köze ehhez. - Minek?
- Brand szereti Wolf Edmundsot. - Igaz ez?
Igen.
És hajlok rá, hogy a szívemre hallgassak.
Amúgy is túl rég próbáljuk már ezt ész érvekkel megoldani.
- De maga tudós, Brand. - Éppen ezért higgye el,
ha azt mondom, hogy a szerelem nem valami képzeletbeli dolog,
hanem jól leírható erőhatás.
- Nem lehet lényegtelen. - Fontos szerepe van, hogyne, a társadalomban,
- a kötődéseink, a gyermeknevelés. - Halottakat is szeretünk,
- annak mi a társadalmi haszna? - Semmi.
Talán egy más funkciót is betölt egy olyat, amit eddig nem gondoltuk.
Lehet az a szeretet a lenyomata vagy az
átszűrődés egy magasabb dimenziónak, amit tudatosan nem érzékelünk.
Engem a világűrön is hajt valami egy emberhez,
akit nem láttam tíz éve, és aki minden valószínűség szerint meghalt.
A szeretet tehát az egyetlen, számunkra is érzékelhető dolog,
ami átlép időn és téren.
Talán érdemes lenne megbíznunk benne,
ha még nem is értjük a működését.
Jól van, Cooper.
Igen!
Elvillanyoz a halvány remény is, hogy újra láthatom Wolfot.
- De attól még lehet igazam. - És attól még az is lehet,
hogy téved.
TARS, célozzuk meg Mann bolygóját!
Most elvész az egyharmada. De jövőre... Jövőre bevetem Nelson földjeit is.
Mi történt Nelsonnal?
- Ettél eleget, Murph? Nem kérsz még felfújtat? - Kösz, nem, jóllaktam.
Nagyon ízlett.
Üres legyen a tányér, Cooper.
Maradsz éjszakára? A szobádhoz nem nyúltunk, csak kitakarítottam.
- Vissza kell mennem! - Ott van a varrógépem, de az nem fog...
Nem, tényleg...
- Túl sok az emlék. - Hát, arra van orvosság.
A por.
Lois, van egy barátom, aki megtudná vizsgálni.
- Sajnálom, Amelia. - Csak objektíven mérlegelt.
Vagy talán ez a büntetésem a Millernél történtekért.
Nem, a döntésben nincs semmi személyes.
De ha most tévedett, akkor kell majd egy személyes döntést hoznia.
Az üzemanyaggal úgy számolt, hogy még épp elég legyen hazáig.
Ha Mann bolygója alkalmatlannak bizonyul, döntenünk kell, hazamegyünk,
vagy jön Edmundsé és a "B" terv.
Egy új kolónia megmenthet minket a kihalástól.
Kérdés az lesz, hogy a gyerekeit tartják fontosabbnak, vagy az emberiség jövőjét.
Legyen objektív akkor is!
Téged akar, amióta csak magához tért.
Próbáltunk is elérni.
- Murph? - Itt vagyok, professzor.
Azt hiszem, mindenkit cserbenhagytam.
Nem, ön miatt tartunk itt. Közel a cél.
Befejezem, amit elkezdett.
Kedves, jó Murph.
Őrizted a hited.
Oly sok, oly sok éven át,
mert én megkértelek, hogy higgy.
Azt akartam, hogy higgy benne, hogy az apád visszajött.
Máig hiszek benne.
- Bocsásson meg, Murph! - Nincs mit megbocsátanom.
Nagyot hazudtam, Murph.
Hazudtam neked.
Nem volt fontos, nem volt szükség rá, hogy visszajöjjön.
Mert rajtunk nem lehet segíteni.
És az "A" terv? A munkánk?
Ez a sok ember? És az egyenlet?
Apám tudta ezt?
Örökre hagyott el?
Ne várd szelíden!
Ne! Ne!
Nem teheti! Ne!
Brand doktor, az édesapja a mai napon elhunyt.
Nem szenvedett. Csendesen elaludt.
Fogadja őszinte részvétem!
Brand, maga tudta?
Magának megmondta?
Maga tudta?
A nagy átverés.
Itt hagytak minket.
Megfulladni.
Éhen halni.
Megfagyott felhő.
Jól van.
Soha ne tudják meg,
mekkora öröm lehet egy emberi arcot látni.
Kezdetben sem nagyon reménykedtem. Ennyi idő után meg végképp nem.
A készleteimet is teljesen feléltem.
Utoljára már úgy feküdtem le, hogy nem állítottam be ébresztést.
Maguk szó szerint a halálból hoztak vissza.
Mint Lázárt.
- Na és a többiek? - Ön az egyetlen, uram.
Mármint eddig az egyetlen.
Sajnos, uram, a helyzet úgy alakult,
hogy nincs lehetőségünk elmenni a többiekért.
Mann doktor.
Mann doktor, meséljen a bolygóról!
A bolygónk, ha az lesz...
A bolygónk hideg, dermedt, de lenyűgözően szép.
A nappal 67 óra hosszú, és hidegek.
Az éjszaka 67 még hidegebb óra.
A gravitáció nagyon-nagyon kellemes, a földi 80%-a.
Ugyan idefent, ahol landoltam, a víz eléggé lúgos.
És a levegőt az ammónia miatt csak pár percig lehet kibírni,
de a bolygó felszínén, mert hogy van rendes felszín,
a klór eloszlik, odalent kristályos szénhidrogének vannak.
Jó levegő, szerves vegyületek.
De lehet lent akár élet is.
Talán nem is leszünk egyedül.
Ezek odalent mért értékek?
- Az évek során ledobtam jó pár szondát. - Milyen távolra jutott el?
Volt néhány nagyobb expedícióm, de hogy spóroljak az oxigénnel,
- KIPP-re bíztam inkább a gyaloglást. - És mitől ment tönkre, uram?
Degenerálódott. Ammóniakristálynak nézte az első
szerves anyag mintákat. Egy darabig vesződtem vele,
de végül le kellett selejteznem. Az energiaforrását hasznosítottam.
- Aztán tudtam meg igazán, mi az igazi magány. - Ne vizsgáljam meg őt?
Nem, nem, neki emberi kéz kell.
Brand doktor, CASE egy beérkezett üzenetet továbbított
- önnek. - Értem, köszönöm. Elnézést!
Brand doktor, az édesapja a mai napon elhunyt.
Nem szenvedett. Csendesen elaludt.
Fogadja őszinte részvétem!
- Ő Murph? - A kislány hogy megnőtt!
Brand, maga tudta?
Magának megmondta?
Maga tudta?
A nagy átverés. Itt hagytak minket.
Megfulladni.
Éhen halni.
Az apám is tudta?
Apa!
Te már akkor tudtad, hogy meghalni hagysz itt engem?
Tudnom kell, apa.
Cooper, az apám az "A" tervre, ha arra tette fel az egész életét.
Fogalmam sincs, hogy honnan veszi ezt, Murph.
Én tudom.
Soha nem is remélte, hogy elhozhatja az embereket?
Nem.
De hát 40 évig dolgozott a gravitációs egyenleten.
Amelia, az apja egyenlete elkészült még, amikor otthon voltam.
Akkor miért nem használta?
Mert nem hangolja össze a relativitást a kvantumfizikával. Több kell.
- Több? Több mi? - Több adat. Bele kell látni egy feketelyukba.
- Csupa szingularitás nincs a természetben. - Igaz, mit mond, Romilly?
Ha a feketelyuk egy kagyló, akkor a szingularitás a gyöngy benne.
Az extrém gravitáció egy eseményhorizont mögé rejti, sötétségbe.
Emiatt hívjuk feketelyuknak.
Jól van, de ha a horizont mögé nézünk?
- Nem tudunk, Cooper. - Valaminek rejtve kell maradnia.
Az apja kitalált egy másik módszert arra, hogy jövőt adjon az emberiségnek.
- A "B" tervet, a kolóniát. - De miért nem mondta meg?
Miért építi a nyavalyás...
Mert tudta, hogy milyen nehezen lehetne rávenni az embereket
arra, hogy a fajunkat mentsék meg, ne önmagukat. A családjukat.
Baromság!
Nem jött volna ide, ha nem hiszi, hogy megmentheti a gyerekeit.
Ezt a lépést még az evolúció nem tudta megtenni.
Gondját viseljük odaadóan, önzetlenül azoknak, akiket ismerünk.
- De többnyire csak amíg ellátunk, addig ér az empátiánk. - De a hazugságok?
- Ez az ordas hazugság? - Megbocsáthatatlan.
Ezt ő is tudta. És kész volt önmagát a mocsokba rántani
az emberiség kedvéért. Hihetetlen áldozatott hozott.
Nem! Megmondom, ki hoz hihetetlen áldozatot.
A földi emberek, akik meg fognak halni.
Mert egy arrogáns ember az ügyüket reménytelennek bélyegezte!
Sajnálom, Cooper, de ezt jól ítélte meg.
- Nem! Nem! - Mi vagyunk a jövő.
Cooper.
Cooper, hogy segítsek?
Engedjen haza!
És egész biztos vagy ebben?
- Teljes az egyenlete. Évek óta megvolt. - De nem jó semmire?
A megoldás fele.
Jó, és a másik felét hol kell keresni?
A fentieknek egy feketelyukban. Nekünk itt a Földön.
Igen?
Talán nincs is holnap.
Ezek csak úgy pakolnak és mennek.
- Mit remélnek, mit találnak máshol? - Az életet.
A fenébe!
Murph, szabad ezt eltitkolnunk?
Nem jó pánikot kelteni. Tovább kell dolgoznunk, ahogy eddig.
Jó, de ezzel tovább megyünk az úton, amit Brand kijelölt?
Brand lemondott rólunk. De én megkeresem a megoldást.
Na, és van is ötlete?
Csak megérzés.
Tudod, volt a kísértetem.
Apám azt hitte, azért nevezem így, mert félek tőle.
De nem féltem tőle soha.
Azért hívtam így, mert úgy éreztem, hogy egy valaki,
aki mondani akar valamit.
Ha van válasz itt a Földön, akkor az a válasz ott van
valahol a szobában. És meg kell keresnem.
Nincs már sok időnk.
Tartalék oxigéntisztítók?
- Azok maradhatnak. Az út nagy részén aludni fogok. - Hé, Cooper! - Igen?
- Lenne egy javaslatom az útja kapcsán. - Éspedig?
Nézze meg azt a feketelyukat!
- Hazamegyek, Rom. - Igen, persze.
De ezzel még csak időt sem vesztene. Viszont adna egy esélyt a Földnek.
- Hallgatom. - A Gargantua egy öreg, forgó feketelyuk.
- Ez ilyet úgy nevezzük, hogy szelíd szingularitás. - Szelíd?
Cseppet sem az. De ott olyan az árapály gravitáció,
hogy ami gyorsan lépi át a horizontot, egyben maradhat. Egy szonda, mondjuk.
Mi történik vele, ha bement?
Ami a horizonton túl van, az számunkra rejtély.
Úgyhogy miért is ne lehetne esély rá, hogy a szonda
megláthatja a szingularitást és adatokat küldhet?
Persze, alkalmassá kell tenni őt sokféle pulzáló energia küldésére.
- Miért érdemel az a szonda "ő" megjelölést? - TARS alkalmas lenne rá.
Már megmondtam neki, hogy mit keressen.
- Szükségem lesz KIPP régi optikai adójára. - Megtennéd ezt értünk?
Mielőtt sírva fakadna, emlékeztetem, hogy robot lévén
- engedelmeskednem kell. - Nem ég a jelzőfény.
Mert nem viccelek!
Szükségem lenne KIPP néhány alkatrészére, TARS számára.
- Nem kéne tönkretenni az archiválási funkcióit. - Majd odafigyelek rá.
- Rendben. - Mann doktor, szükség lesz három védett helyre.
Egy Brand laborjának, kettő meg szállásnak.
Ha letettük a modulokat, nehéz mozgatni őket.
Oda elmehetünk, ahol a szondák voltak, de
hamarosan jobb idő lesz. Várjunk egy kicsit!
CASE elindult a többi desztilláló felszereléssel.
Szeretnék mindent biztos helyen tudni estére.
Hát, ezek a viharok rövidek szoktak lenni.
- Akkor. - Kellene egy erős rádióvevő.
- Megvan. - Fel van töltve? - Igen.
Na, jöjjön!
- TARS, 72 óra, igaz? - Ahogy mondja, uram.
Brand elmondta, miért akar visszamenni.
De azért hadd jegyezzem meg, hogy az olyan...
olyan munkához, mint a miénk, jól jönne még egy mérnök.
Lassítani kéne, turbó.
- Első a biztonság, igaz, CASE? - Első a biztonság.
Tudja, Mann doktor, megtisztelő, hogy részt vehetek benne.
De ha felállt a bázistábor,
és megvannak a modulok, akkor én végeztem. Hazamegyek.
Maga családos ember.
Nekem nincs senkim, de tapasztaltam,
hogy mennyire tud hiányozni az embernek a társaság.
Egyebek között ez az igény tesz emberré minket.
Komolyan kell tehát venni.
- Mióta van ez a köhögés? - Jó ideje.
Néha itt szoktam játszani.
De nem nyúlok semmihez.
Csak óvatosan.
Tudja, hogy miért nem gépeket küldtünk ezekre a missziókra, ugye?
A gép nem tud jól rögtönözni, mert nem tudja mi az a halálfélelem.
A túlélési ösztönünk motivál, és találékonnyá tesz minket.
Itt van például maga.
Apaként a túlélési ösztöne kiterjed a gyerekeire.
Kutatások szerint mit fog utoljára látni, mielőtt meghal?
A gyerekeit. Az arcukat.
A halála percében az agya tiltakozik az elmúlás ellen.
Miattuk.
Na szia! Te vagy Cooper, igaz? Megtennéd, hogy leülsz egy percre?
Súlyos. Nem maradhatnak itt.
- Mi tart ilyen sokáig TARS-on? - A programbetöltés nehézségekbe ütközik.
Az meg hogy lehet?
Különös.
Mikor elindultam, nem érdekelt, hogy meghalok-e.
De közben nem számoltam komolyan a lehetőséggel, hogy
a bolygóm alkalmatlan lesz.
- Semmi nem úgy alakult, ahogy gondoltam. - Menjünk!
- Ez meg mi? - Elment az esze?
Sajnálom, nem hagyhatom, hogy elmenjen a hajó.
Kell majd nekünk, hogy tovább mehessünk,
ha a többiek rájönnek, hogy milyen ez a bolygó. Ez a hely lakhatatlan!
Sajnálom! Sajnálom!
Nem maradhatnak itt.
El kell menniük, azonnal! Na, jó, idefigyeljen! Szögezzünk le valamit!
- Felelősséggel tartozik... - Jézusom!
Hozd! Cooper holmiját elvisszük.
Apa nem ilyen bunkónak nevelt, Tom!
Nem apa nevelt, hanem nagyapa és őt eltemettük anya és Jesse mellé.
- Hamisított minden adatot? - Igen. - Nincs is felszín?
Nincs. Tenni akartam a dolgom, Cooper.
De láttam már az érkezésem napján, hogy itt nem lehet élni,
és éveken át ellenálltam a kísértésnek.
De tudtam, hogy ha megnyomom azt a gombot, akkor eljön valaki és megment.
- Maga egy gyáva féreg! - Igen.
Igen.
Ha te nem is akarsz elmenni, engedd el a családodat! Mentsd meg a családodat!
És lakjunk mi is a föld alatt? Mint ti? Várva, hogy apa megmentsen minket?
Apa nem fog visszajönni. Sose volt úgy, hogy visszajön. Én küzdök még!
- Te mented meg a Földet? Mert apa nem tudta? - Ő nem is próbálkozott vele!
Egyszerűen itt hagyott minket!
- Itt hagyott minket meghalni. - Senkit nem vihetsz el!
Megvárod, amíg ez a gyereked is meghal?
Menj el, és nem gyere többet!
Azokat neked adom.
Elég!
Ne! Ne!
Magának is csak 50% esélye van, hogy túléli!
Az sok a nulla esélyhez!
Ne ítéljen el, Cooper! Maga nem állta ki azt, amit én!
És már sose.
Te mindent megtettél.
Ugye érzi, Cooper?
A túlélési ösztönt.
Az hajt engem. Az hajt mindannyiunkat, és az ment meg minket.
Megmentem az emberiséget. Magáért teszem.
Bocsásson meg, nem bírom nézni, hogy szenved. Sajnálom.
Akartam, de nem bírom.
Itt vagyok, nincs egyedül.
Hallani fogja a hangom, Cooper, itt vagyok.
Nincs egyedül.
Látja a gyerekeit?
Semmi baj. Ott vannak magával.
Brand professzor magának is elmondta azt a verset?
Emlékszik rá?
Ne várd szelíden azt a végső éjt,
Tombolj, dühöngj az alkony, hogyha jő,
Védd, amíg csak védheted a fényt...
- Brand segítsen! Segítsen! - Cooper?
- CASE! - Brand.
Ammónia!
- Cooper! Indulok, Cooper! CASE! - Bemértem őt.
- Gyerünk, gyorsan, gyorsan! - És indulunk.
Már úton vagyunk, Cooper, tartson ki!
Minél ritkábban vegyen levegőt. És ne beszéljen!
A rendszer biztonsági zár alatt áll...
csak élőt enged belépni.
Parancsoljon!
Cooper!
Tartson még ki, Cooper!
Látom őt! Látom őt! Kanyarodj, CASE. Jobb kanyar.
Cooper! Cooper, itt vagyok.
Tessék.
Joey, hozd a tartálykocsit!
Ez értelmezhetetlen.
- Sajnálom. - Mit?
Mann hazudott.
Romilly!
Romilly, hall engem? Romilly!
Robban, uram. Robban!
- Romilly. - Romilly! Hall engem?
Te őrködj!
- Lois! - Óvatlan voltál, CASE?
Első a biztonság.
Romilly, Romilly, válaszoljon! Itt Brand!
- Romilly! - Brand doktor, Cooper, robbanás történt
Mann doktor bázisán.
TARS, TARS! 10 óránál!
Szólj, ha TARS már bent van!
Romilly nem élte túl.
- Nem tudtam megmenteni. - TARS bent van. - Innen én vezetek.
- Tudjuk, hogy hol van a Ranger? - Magasságot növel.
Ha Mann megszerzi a hajót, végünk van.
- Itt hagyna minket? - Ajjaj, gondolkodás nélkül!
Mindjárt megyek én is. Várjatok az autóban!
Gyorsan! Azt add ide! Üljenek be hátra!
Üljenek be, gyerünk!
Mann doktor, jelentkezzen! Mann doktor, kérem, válaszoljon!
- Nem tudja, hogy kell a hajóra kapcsolódni. - De a robotpilóta igen.
- Nem, mert TARS kikapcsolta. - Ügyes.
- Alacsony a bizalomszinted? - Vagy az öné túl magas.
Ne próbáljon bedokkolni, ismétlem, ne próbáljon bedokkolni! Kérem jel...
Automatikus dokkolás letiltva.
- Felülbírálom. - Nem jogosult rá. - Felülbírálom!
Nem jogosult rá!
Ne próbáljon bedokkolni, kérem, ne próbáljon bedokkolni! Kérem je...
Lassú közeledés a hajóhoz.
- Hibás kapcsolódás! - Felülbírálom! - Biztonsági zárás.
- Rákapcsolódott? - Hibásan.
Mann doktor...
Biztonsági zár feloldva.
Ne nyissa ki a zsilipet, ismétlem, ne nyissa ki a légzsilipet!
Ne próbálja meg kinyitni! Ha kinyitja a légzsilipet, elszökik belőle a nyomás.
- Mi lesz, ha kipukkasztja? - Semmi jó.
- Vissza! Fékezőrakéták készenlétben, CASE. - Beindítva. - Vissza!
CASE továbbítsd az adásomat a fedélzeti számítógépnek,
és küldje át a hangszórókra!
Mann doktor, ne nyissa ki a zsilipet! Ismétlem, ne nyissa ki a zsilipet!
- Ismétlem, ne nyissa ki a...! - Brand?
Brand nem tudom, mit mondott magának. De átveszem a parancsnokságot a hajón.
El fogjuk végezni azt, amiért jöttünk.
Mann doktor, nagyon kérem!
Az én sorsom nem fontos, és Cooperé sem.
De az emberiségé igen.
Vannak helyzetek...
Veszélyes ki...
Úristen!
- Cooper, nincs értelme üzemanyagot pazarolni. - Elemezd az űrhajó forgását!
- Mit csinál, Cooper? - Parkolok.
A fordulatszám 67 és 68 között van.
- Rakétákkal mi is ráállunk erre a fordulatszámra. - Ez nem lehetséges.
Nem, de szükséges.
A hajó a sztratoszférába ért.
Nincs hőpajzsa.
- CASE, mehet? - Mehet!
Cooper, most nem óvatoskodunk.
CASE, ha én kidőlők, akkor a tiéd a gép.
TARS, állj készen a dokkolás indítására!
- A hajó hevülni kezdett. - Még 6 méter.
- Fordítsa 3 fokkal jobbra, uram! - 3 méter.
Cooper, a hajó beállt.
Indulhat a pörgés!
Gyerünk, TARS!
- A rögzítés kész, uram. - Lassíts!
Lassan!
Fékezőrakéták!
Főhajtómű?
Indulnunk kéne. Nyomjad, kicsim!
Főhajtóművet!
Jól van, kint vagyunk!
Helyes! Mehet még egy mutatvány.
Szükség lesz rá. Már vonz minket a Gargantua.
- A francba! CASE, tied a gép. - Értettem.
Cooper, a Gargantua felé sodródunk.
Jöhet a főhajtómű?
Nem, állítsuk le, hagyjuk sodródni!
- Jelents! - Van jó hírem meg rossz hírem.
Ez szakállas vicc, TARS! A lényeget.
Bekapcsolt a generátor, a rendszer stabil. Nincs bajuk.
Jól van. Oké. A navigációs alrendszer teljesen tönkrement.
A létszükségleti készletek a Földig nem tartanak ki,
- de Edmunds bolygójáig elvergődhetünk. - Jó, és az üzemanyag?
Nincs elég. De van egy tervem.
Hagyjuk, hogy a Gargantua horizontja közelébe húzzon,
és egy parittyával eldobatjuk magunkat
- Edmunds bolygója felé. - Szemmértékkel?
Mire nem jó egy pilóta? A kritikus pályán belülre viszem a hajót.
És az időeltolódás?
Félek, hogy nincs időnk a relativitással foglakozni, Brand doktor.
Sajnálom, Cooper.
Ha már eléggé felgyorsultunk
a Gargantua körül, rakétának használjuk
a leszállóegységet, majd a Ranger kettest,
és ellökjük magunkat a feketelyuktól.
A leszállót nem tudjuk a rendszerre kötni, manuálisan kell leirányítani.
Ha az egyes leszálló kimerült, TARS leválik...
- És beszippantja a feketelyuk. - Miért kell TARS-nak leválnia?
- Súlyt vesztünk vele, könnyebben lelépünk. - Newton harmadik törvénye:
Az emberek azt hiszik, ha szökni akarnak valahonnan, hátra kell hagyniuk valakit.
- Cooper, nem kérhet ilyesmit TARS-tól. - TARS egy robot.
- Nem kell kérned ahhoz, hogy megtegye. - Cooper, ez taplóság!
- Bocs, nem halottam tisztán. - A küldetést szolgálom, Brand doktor.
Ezzel talán megmenthetjük a Föld lakóit,
ha valahogy ki tudom juttatni bentről az ott megszerezett adatokat.
Megmenekülhetnek.
Reméljük, hogy van kit megmenteni.
Maximális sebességen vagyunk.
Rakéták begyújtásra készek.
- Mehet? - Mehet. - Mehet.
Főhajtómű indul: 3, 2, 1... most!
Az egyes leszálló begyújtásra kész:
3, 2, 1... most!
Ranger kettes begyújtáshoz kész:
3, 2, 1... most!
Ez a manőver úgy durván 50 évünkbe kerül.
120 éves létére egész fiatalos a hangja.
Egyes leszálló leváláshoz készülj! Számolok:
3, 2, 1... most!
Leválás!
- Ég veled, TARS! - Ég önnel, Brand doktor. Viszlát odabent, uram!
Viszlát odabent!
Jól van, CASE! Ez elég vakmerő volt!
Volt kitől tanulnom.
Ranger 2, leválásra készülj!
Ne, ne! Cooper, Cooper, mit csinál?
Newton harmadik törvénye. Valamit hátra kell hagyni.
- Azt mondta, a megmarad készlet kettőnknek is elég. - 90%, Amelia,
megbeszéltük.
Ne!
Leválás!
Oké, lefelé fordulok.
Jön az eseményhorizont.
A baloldal alámerül az áttöréshez. Közeledem a sötétséghez.
Minden sötét.
TARS, hallasz? Fekete minden.
TARS, hallasz engem?
Monitorok. Interferencia.
Nehéz a kormányzás.
Villanások. Fény és sötétség váltakozik.
A levegőben az örvénylés fokozódik.
A számítógép-leállás.
Túl nagy a gravitáció, nem tudok kormányozni.
Murph! Murph, siess már!
Murph!
Murph! Murph! Murph!
Murph!
Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne. Murph!
Murph!
Ne, ne!
- Ha el akarsz menni, menj! - Ne!
Ne, menj el! Ne menj, te halott! Ne menj el!
Morze, morze, morze!
"M"
"A"
"R"
"D"
"J"
Murph, erre most nincs időnk, gyere!
Maradj!
Gyerünk, gyerünk, Murph, Murph, gyerünk, Murph!
Mit mond? Mit mond, Murph? Mit mond?
Maradj!
Mondd neki, Murph! Tartóztasd fel!
Segíts visszatartani!
Maradj!
Tarts vissza engem!
Ne engedj elmenni, Murph!
Ne, ne engedj elmenni, Murph!
Ne, ne, ne, ne!
Te voltál.
Te voltál a kísértet.
- Cooper, Cooper, jelentkezzen! - TARS?
Én vagyok.
- Túlélted? - Valahol
az ötödik dimenziójukban. Ők a megmentőink.
Igen? De ki az az "ők"?
És miért akarnának segíteni?
Azt nem tudom, de megalkották itt ezt a 3 dimenziós teret,
hogy megértessék önnel a több dimenziós világuk lényegét.
Hát, az nem jött össze nekik.
Dehogynem! Látta, hogy az idő itt fizikai dimenzióként jelenik meg.
- És rájött, hogy erőhatást tud gyakorolni a téridőn át. - Üzentem...
- A gravitációval? - Ahogy mondja.
Ez az erő
áthatol a dimenziókon, még az időn is?
Úgy tűnik.
- Rögzítettél adatokat? - Rögzítettem, igen.
Minden hullámhosszon sugárzom őket,
- de semmit nem tudok kijuttatni innen. - De nekem ment. Nekem menni fog.
- Kvantumadatokat küldene egy gyereknek? - Ő rendkívüli gyerek.
Gyerünk, apa!
Eloltották a tüzet! Gyere!
De ha meg is kapja az üzenetet, csak hosszú évek múltán fogja megérteni.
Oké, ebben igazad van. De muszáj valamit kitalálunk, mert különben...
mert különben a Földön minden ember meghal.
Cooper, nem azért hoztak ide, hogy belenyúljunk a múltba.
- Mondd még egyszer! - Nem azért hoztak ide, hogy belenyúljunk a múltba.
Nem is ők hoztak ide minket.
Mi hoztuk ide magunkat!
TARS, add meg a NASA koordinátáit binárisan!
Binárisan, értettem, már küldöm is.
Nem kísértet.
- Gravitáció. - Még mindig nem érted, TARS?
Magamat hoztam ide.
Hogy kommunikálni tudjunk a téridő világgal.
Mi vagyunk a híd.
Azt hittem, kiválasztottak.
- Pedig őt választották ki. - Mire, Cooper?
Hogy megmentsen minket.
Ez az egész itt, minden egy kislány szobája.
Az ottani pillanatok eszméletlenül összekötöttek.
Ők hozzáférnek a végtelen időhöz és térhez, de nem köti őket semmi.
Nem tudnak megtalálni egy adott helyet az időben,
és így nem tudnak kommunikálni.
Ezért kellek én. Úgy találok utat
- Murphhöz, hogy megtalálom azt a pillantot. - Mire gondol?
A szeretetre, TARS. A szeretetre.
Brandnek igaza volt. Ami összeköt Murphfel, számszerűen meghatározható.
- Az a kulcs! - Akkor van még dolgunk?
Talán végig ezt néztem.
Az óra!
A másodpercmutatóval fogok üzenni.
TARS, fordítsd le az adatokat morzejelekre!
Átültetés morzekódba. Mi lesz, ha nem jön el az óráért?
Eljön. Eljön.
Már látom a kocsiját. Hazajön, Murph.
- Jól van, megyek már. - Honnan tudja?
Tőlem kapta az órát.
A morzejel: pont, pont, vonás, pont,
pont, pont, vonás, pont,
pont, vonás, pont, pont,
pont, vonás, pont, pont...
Visszatért. Ő volt az.
Régen is ő volt. Tudom, hogy apa volt.
Apa megmentett minket.
Heuréka!
Ezt szoktuk mondani.
Heuréka!
- Sikerült? - Úgy sejtem, igen.
Miből sejted?
Abból, hogy a lények bezárják a hiperkockát.
Még mindig nem érted, TARS?
Ők nem lények.
Ők mi vagyunk.
Amit én Murphért tettem, ők azt teszik értem.
- Mindannyiunkért. - Emberek nem építhettek ilyet.
Nem, most még nem. De majd egyszer.
Nem te meg én. De emberek.
Egy olyan civilizáció, ami már túllépett a mi 4 dimenziónkon.
Mi történik?
Mr. Cooper.
Jól van, uram. Csak lassan. Szép lassan, Mr. Cooper.
Gondoljon rá, hogy ön már nem mai gyerek!
Kimondani is sok, de 124 éves.
Lassan, uram.
Tudja, nagyon nagy szerencséje volt.
Már alig volt oxigénje, mikor a Rangerek megtalálták.
Hol vagyok?
A Cooper-állomáson.
A Szaturnusz közelében.
Cooper-állomás?
Hízelgő, hogy rólam nevezték el.
- Mi az? - Nos, az állomást nem önről nevezték el, hanem...
Hanem a lányáról.
Bár ő mindig hangsúlyozta,
- hogy milyen sokat köszönhetünk önnek. - Él még a lányom?
Két hét múlva érkezik.
Az ő korában nem veszélytelen az állomások közti utazás,
de amikor hallotta a hírt...
És hát, ugye Murphy Cooperről beszélünk.
Igen, róla.
Pár napig még megfigyelnénk önt.
Nagyon bízom benne, hogy tetszeni fog önnek.
Ugyan! Önről írtam a vizsgadolgozatomat a középiskolában.
Mindent tudok a földi életéről.
Hát igen, persze.
Ha velem fárad, megmutatnám a kiállításunkat. Erre.
Amikor javaslatot tettem erre Miss Coopernek,
nagyon tetszett neki, és támogatta az ötletet.
Persze, nem beszélhettem vele személyesen.
Apám gazdálkodó volt. Mint mindenki annak idején.
Az élelem akkoriban kincs volt.
Voltak ilyen kis szövetcsíkjaink, amit így rákötöttünk a szánkra.
Meg az orrunk elé.
Elmondta, hogy ön mennyire szerette a munkáját, a gazdálkodást.
Elmondta? Igen?
Íme az édes otthon!
Minden a helyén van. Oda tettük, ahol...
Igen.
- Ez, ez az a...? - Ó, igen! Azt a gépet a Szaturnusznál találtuk, amikor önt is.
Az akkumulátora tönkrement, de hozhatok egy másikat.
Igen, kérném.
Beállítások.
Általános...
Biztonsági funkciók.
Őszinteség, új érték.
- 95%. - Beállítva. További módosítás?
Humor: 75%.
Beállítva.
Vigyázat önmegsemmisítés: 10, 9...
Legyen csak 60%.
60% beállítva.
- Favicc jöhet? - Vegyük le 50-re?
Tényleg ilyen volt a Föld?
Nem, ennyire soha nem volt tiszta.
Nekem ez nem jön be annyira, hogy utánozzuk, ami rég nincs.
Szeretném tudni, hogy hol tartunk.
És merre megyünk?
- Mr. Cooper. - Igen? - Bent van nála az egész család.
Család?
Igen, mind eljöttek hozzá. Majdnem 2 évig krió álomban volt.
Szóval szerettem gazdálkodni?
Én voltam, Murph!
Én voltam a kísértet.
Igen, tudom.
Bár senki nem hitte el nekem. Azt hitték, hogy egyedül csináltam mindent.
Míg én tudtam, hogy ki az.
Senki nem hitt nekem.
Én tudtam, hogy visszajössz.
Honnan?
Édesapám megtartja, amit ígér.
Most már itt vagyok, Murph. Itt vagyok.
Ne! Az nincs rendjén, hogy egy szülő lássa meghalni a gyerekét.
Itt vannak nekem a saját gyerekeim.
Te menj el!
Hova?
Brandért.
Ott van messze.
Tábort épít.
Egyedül, egy idegen galaxisban.
Talán épp most készül hosszú álomra hajtani a fejét.
Az új napunk fényénél.
Az új hazánkban.
szinkronpötyögte: sztamas feliratok.info