MEDZVEZDJE
Moj oče je bil kmet.
Tako kot so bili takrat vsi.
Vendar ni začel tako.
Računalnik pravi, da ti gre za nohte.
Saj zmorem! –Peljeva čez Ožino.
Moram ustaviti, Cooper. –Ne!
Ugašam ... –Ničesar ti ni treba ugasniti!
Očka?
Oprosti, Murph. Vrni se v posteljo.
Mislila sem, da si duh.
Duhovi ne obstajajo. –Dedek pravi, da te lahko strašijo.
Dedek to pravi zato, ker bo kmalu duh tudi sam.
Vrni se v posteljo.
Si sanjal o nesreči?
Spravi se v posteljo, Murph.
Pšenica je odmrla.
Snet je prišla, zato smo jo morali požgati. Še vedno smo imeli koruzo.
Imeli smo ogromno koruze. Največ pa smo imeli prahu.
Ne znam opisati. Bilo je nekaj stalnega.
Le reden vihar prahu.
Čez usta in nosove smo včasih
nosili platnene trakove, da ga ne bi preveč vdihnili.
Ko smo pripravili mizo, smo krožnike vedno obrnili narobe.
Kozarce ali skodelice, karkoli, vse smo obrnili narobe.
Pomigajte malo. Murph, pohiti. –Danes ob enih se bova v skednju
učila o odpornosti proti herbicidom. –Razumem.
Ne za mizo, Murph!
Očka, lahko popraviš?
Kaj si naredila z mojim Pristajalnikom? –Nisem bila jaz.
Je bil tvoj duh? –Potisnil ga je s police.
Tudi knjige meče. –Duhovi ne obstajajo, trapa.
Pogledala sem. Imenuje se poltergeist.
Očka, povej ji. –To ni ravno znanstveno, Murph.
Rekel si, da je znanost priznavanje tistega, česar ne poznamo. –Kaj boš pa zdaj rekel?
Začni paziti na naše stvari.
Coop.
Prav, Murph. Torej bi rada znanost?
Ne govori mi, da se bojiš nekega duha. Pojdi še dlje.
Zapiši si dejstva, analiziraj podatke,
ugotovi razloge in predstavi zaključke. Prav?
Prav. –V redu!
Lepo se imejte v šoli. –Počakaj.
Roditeljski sestanki so za reditelja, ne za dedka.
Počasi, dirkač. To ni nevihta prahu.
Nelson požiga vso svojo poljščino. –Snet?
Pravijo, da je to zadnja žetev okre. Za vedno.
Moral bi posaditi koruzo, kot vsi mi. –Bodi nežen z gdč. Hanley.
Samska je. –Kaj naj pa to pomeni?
Ponovno naselitev Zemlje. –Začni že opravljati svoje delo,
mladi mož. –Začni se že brigati zase, starec.
Prestavi v drugo, Murph.
V tretjo.
Poišči gumo, trapa –Nehaj! –Zapri, Tom!
Kaj si naredila, Murph? –Nič ni naredila.
Samo guma je počila. –Murphyjev zakon. –Utihni!
Prinesi rezervo, Tom. –To je rezerva.
Prinesi opremo za krpanje.
In kako naj jo zakrpam tukaj?
Moral si boš nekaj izmisliti. Ne bom ti mogel vedno pomagati.
Kaj je narobe, Murph?
Zakaj sta me z mamo poimenovala po nečem slabem? –Saj te nisva.
Murphyjev zakon?
Murphyjev zakon ne pomeni, da se bo zgodilo
nekaj slabega. Pomeni, da karkoli se lahko zgodi,
se bo zgodilo. In to se nama je zdelo čisto v redu.
Noter.
Noter, gremo.
Kaj pa počena guma?
Ja.
Dron indijskega vojnega letalstva. Sončne celice lahko napajajo celo kmetijo.
Prevzemi volan, Tom.
Naprej!
Nameri ga vanj.
Hitreje, Tom. Pobegnil nam bo. –Ja.
Nameri vanj.
Držite se! Takole.
Dobro voziš, Tom.
Očka? –Še malo, ne ustavljaj!
Očka? –Tom!
Kaj? –Rekel si, naj vozim naprej.
To najbrž odgovori na scenarij z vožnjo čez pečino.
Ušel nam je. –Ne, pa ni!
Bi rada poizkusila?
Tamle naj pristane, na robu vodnega zbiralnika.
Dobro opravljeno!
Koliko časa, misliš, da je že letel tam gori?
Nadzorni center v Delhiju je prenehal delovati pred desetimi leti.
Torej deset let?
Zakaj se je spustil tako nizko? –Ne vem.
Ali mu je sonce skuhalo kako vezje, ali pa nekaj išče. –Kaj?
Podaj mi velik izvijač. –Morda išče signal.
Ne vem.
Kaj boš naredil z njim?
Naredil bo nekaj družbeno odgovornega,
recimo vožnja kombajna. –Ga ne bi raje izpustili?
Nikomur ni škodoval.
Ta stvar se mora prilagoditi, Murph, kot smo se ostali.
Kako pa delo? Prideta zraven? –Pouk imam.
Tale mora počakati.
Kaj si naredila? –Povedali ti bodo, ko boš šel noter.
Ali bom jezen? –Ne name.
Prosim, poskusi ne biti.
Sprosti se ... Saj mi bo šlo.
Pozen si, Coop. –Počila nam je guma.
In očitno si se moral ustaviti v trgovini z Azijskimi vojnimi letali.
Pravzaprav, gospod, je to nadzorni dron.
Z odličnimi sončnimi celicami. Indijski. –Usedite se.
Dobili smo Tomove rezultate.
Odličen kmet bo. –Ja, to mu res gre.
Kaj pa kolidž?
Univerza vzame le najboljše. Nimajo dovolj sredstev.
Še plačujem davke. Kam gre ta denar? Vojske ni več.
Univerza ga zagotovo ne dobi.
Glej, Coop, bodimo realni.
Mojemu sinu odrekate višjo izobrazbo? Otrok je star 15.
Tomove ocene niso dovolj visoke. –Kakšen je vaš obseg pasu?
Približno 32, okoli 33 po šivu? –Ne razumem, kam merite.
Torej potrebujete dve številki, da si izmerite rit,
za sinovo prihodnost pa le eno?
Izobražen človek si, Coop,
in izšolan pilot. –In inženir.
Trenutno ne potrebujemo novih inženirjev.
Ni nam zmanjkalo televizij in letal, zmanjkalo nam je hrane!
Svet potrebuje kmete. Dobre kmete, kot sta ti in Tom.
Izobražene kmete. –Mi smo generacija skrbnikov, Coop.
In stvari se obračajo na bolje. Morda bodo tvoji vnuki lahko ...
Smo končali, gospod?
Ne. Gdč. Hanley bi se rada pogovorila o Murph.
Murph je super otrok, zelo pametna. Toda zadnje čase ima težave.
Tole je hotela pokazati drugim učencem. Odstavek o lunarnih pristankih.
Ja, to je moj stari učbenik. Rada je imela slike.
To je star zvezen učbenik. Zamenjali smo jih za popravljene.
Popravljene? –Razložijo, kako so bile misije Apolla zgolj laž,
da je Sovjetska zveza bankrotirala.
Ne verjamete, da smo bili na Luni?
Bilo je odlično za propagando, da so Sovjeti bankrotirali,
ko so zapravljali sredstva za rakete in drugo šaro.
Šara?
In če ne želimo ponoviti presežka in potratnosti 20. stoletja,
moramo otroke učiti o tem planetu. Ne zgodbic o odhodu z njega.
Veste, ena taka šara se je imenovala MRI.
In če bi jih še kaj imeli, bi zdravniki lahko odkrili
tumor v ženinih možganih, preden je umrla. In ne potem.
In potem bi ona sedela tu in vas poslušala namesto mene,
kar bi bilo veliko bolje, ker je bila zmeraj ... bolj mirna.
Žal mi je za vašo ženo, g. Cooper.
Toda Murph se je zaradi te bedarije o Apollu
stepla s sošolci.
Upali smo, da boste vi imeli kako zamisel,
kako se boste doma spoprijeli z obnašanjem vaše hčere.
Veste, jutri zvečer je tekma.
Trenutno jo zanima baseball in njena najljubša ekipa bo igrala.
Tam bodo sladkarije in soda.
Kar tja jo bom peljal.
Kako je šlo? –Zaradi mene si izključena.
Kaj? –Cooper.
Cooper tukaj, povej. –Coop, kombajni, ki si jih sestavil, so ponoreli.
Ponastavi nadzor. –Sem že, toda vseeno pridi.
Eden za drugim so se pripeljali s polj.
Nekaj jim je zmešalo kompas.
Magnetizem. Ali nekaj takega.
Ne gre za to, katera knjiga je. Delala sem na tem, kot si rekel.
Preštela sem razmake. –Čemu?
Če duh želi komunicirati. Preizkušam Morsejevo abecedo.
Morsejevo abecedo? –Ja pikice in črtice. To je ...
Vem, kaj je Morsejeva abeceda Murph. Še vedno ne verjamem,
da želi polica govoriti s tabo.
Moral sem ponastaviti kompase in GPS, da upoštevajo odstopanje.
Kar je? –Ne vem.
Če bi bila hiša zgrajena na magnetni rudi,
bi to opazili prvič, ko bi zagnali traktor.
Sem slišal, da sestanek v šoli ni šel tako dobro.
Si slišal? Kakor da smo pozabili, kdo smo, Donald.
Raziskovalci, pionirji, ne pa skrbniki.
Ko sem bil otrok, se mi je zdelo, da so vsak dan naredili nekaj novega.
Napravo ali zamisel.
Kot da je bil vsak dan Božič. Toda 6 milijard ljudi.
Poskusi si predstavljati to.
In vsak je želel imeti vse to.
Ta svet ni tako slab.
In Tomu bo šlo dobro. Ti ne spadaš sem.
Rodil si se 40 let prepozno ali 40 let prezgodaj.
Moja hčerka je to vedela.
In tvoja otroka to vesta, še posebej Murph.
Včasih smo gledali v nebo in se spraševali,
kje je naš prostor med zvezdami.
Zdaj gledamo le še dol,
in skrbimo za naš prostor na zemlji.
Cooper, v nečem si bil dober,
pa nikoli nisi imel priložnosti, da bi to izkoristil.
Žal mi je.
Nisi pričakoval, da ti bo ta zemlja, ki ti je dala hrano,
obrnila hrbet in te uničila.
Če se prav spomnim, je bilo 15. aprila.
Ob 13:30 se je to čudo začelo spuščati z vrha kanjona.
Včasih smo imeli prave igralce. Kdo so te pokveke?
V mojih časih so bili ljudje prezaposleni
z bojem za hrano, da bi igrali baseball.
Pokovka pri igri z žogo je nenaravno. Hočem hot-dog.
V šoli pravijo, da boš šel po mojih stopinjah.
Mislim, da je to super. Misliš, da je super?
Sovražiš kmetovanje, očka. Dedek je rekel.
Dedek je rekel, kaj? Poslušaj, pomembno je samo, kaj ti čutiš.
Rad imam tvoje delo. Rad imam našo kmetijo.
Odlično ti bo šlo.
Pojdimo stran.
Velik je. Prav, družba, maske gor.
Tom, Murph? –Tukaj. –Tukaj?
Murph, Tom, ali bi zaprla okna?
Murph.
Duh. –Vzemi blazino.
Nocoj spiš pri Tomu.
Ni duh.
Težnost je.
Peljem Toma, potem grem pa v mesto.
Boš počistil to, ko boš nehal moliti zanj.
To ni Morsejeva abeceda, Murph, temveč dvojiški sestav.
Debela je 1, ozka je 0.
Koordinate.
To je to. –Tega ne smem zamuditi
Dedek se bo vrnil čez nekaj ur, Murph.
Toda ne veš kaj boš našel.
In prav zato te ne smem vzeti s sabo.
Murph?
Dedek se bo vrnil čez nekaj časa. Reci mu, da ga bom poklical po radiu.
Jezus! Kaj pa delaš?
Ali misliš, da je to smešno? Kaj?
Ne bi bil tukaj, če ne bi bilo mene.
Bodi uporabna.
Hej, Murph.
Murph.
Mislim, da je to konec ceste.
Si prinesel klešče?
To je moja punca.
Stran od ograje. –Ne streljajte. Nisem oborožen.
Moja hčerka je v avtu.
Ne bojte se.
Kako si našel ta kraj? –Kje je moja hčerka?
Na svojem zemljevidu si imel označene koordinate. Kje si jih dobil?
Kje je moja hčerka? –Ne prisili me, da te spet podrem. Sedi!
Še misliš, da si marinec, kolega?
Marinci ne obstajajo več. In ti to veš?
Taki silaki, kot si ti, mi kosijo travo.
Kje si našel koordinate? –Razen če boš postal moja druga kosilnica.
Ne, mislim, da boš kar ventil sesalca. –Ne, ne bo.
TARS, umiri se.
Tvegate, ko uporabljate mehanskega vojaškega varnostnika.
Star je in njegova nadzorna enota je nepredvidljiva.
Drugega si vlada ne more privoščiti.
Kdo si? –Dr. Brand.
Nekoč sem poznal nekega profesorja, dr. Branda. –Zakaj misliš, da nisem?
Ni bil tako ljubek.
Prosim, dr. Brand. Ne vem, kaj je to.
Toda strah me je za hčerko in hočem jo ob sebi.
Vrnite jo k meni, pa vam povem, karkoli želite.
Odpeljite ravnatelja in deklico v konferenčno sobo.
Tvoja hči je v redu. Pametna deklica.
Mora imeti pametno mater. –Jasno je, da ne marate obiskovalcev.
Zakaj naju ne spustite nazaj čez ograjo, pa bova šla po svoje, prav?
Ni tako preprosto. –No, zagotovo je.
Glejte, nič ne vem o vas. Nič ne vem o tem kraju.
Ja, veš.
Očka!
Zdravo, Cooper.
Profesor Brand.
Pojasni, kako sta našla to ustanovo.
Po nesreči sva naletela nanjo. Peljala sva se reševati ...
Sedita v največji skrivnosti na svetu.
Nihče ne pride sem, nihče ne odide.
Cooper, prosim, sodeluj s temi ljudmi.
No, težko razložim.
Te koordinate sva dobila
od odstopanja. –Kakšnega odstopanja?
Rekel bom, da je nadnaravno, prav gotovo pa ni znanstveno.
Zdaj pa bodite natančni, g. Cooper. –Bila je težnost.
Kakšne vrste težnost in kje se je zgodilo?
Vesel sem, da te tako zanima težnost.
Toda brez zagotovil ne bova povedala nič več. –Zagotovil? –Ja.
Recimo, da bova lahko šla od tod, pa ne v prtljažniku kakega avta.
Ne veš, kdo smo, Coop? –Ne, profesor, ne vem.
Poznaš mojega očeta, profesorja Branda. Mi smo NASA.
NASA. –NASA.
Ista NASA, za katero si letel.
Jaz sem slišal, da so vas ukinili, ker niste
hoteli bombardirati izstradanih ljudi.
Ko so spoznali, da pobijanje ljudi
ni bila dolgoročna rešitev, so nas poklicali nazaj. Naskrivaj.
Zakaj skrivaj? –Ker ljudje ne bi podpirali vesoljskih raziskav.
Ne, ko se bojujejo za vsakdanji kruh.
Snet. Pred sedmimi leti žito.
To leto okra. –Zdaj je samo še koruza.
In pridelujemo je več, kot kdajkoli poprej.
Ja. Toda kakor krompir na Irskem in žito v skledi prahu,
bo tudi koruza kmalu odmrla.
Našli bomo rešitev, profesor. Vedno smo jo.
In gnala nas bo neustavljiva vera, da je Zemlja naša?
Ni samo naša, ne.
Je pa naš dom.
Zemljina atmosfera je 80% dušika.
Mi ga ne dihamo.
Snet pa ga. In s tem, ko uspeva, v zraku zmanjkuje kisika.
Zadnji ljudje, ki bodo stradali, bodo prvi, ki se bodo zadušili.
Generacija tvoje hčerke
bo zadnja preživela na Zemlji.
Murph je utrujena, in prosi, če lahko prespi v moji pisarni.
Ja, hvala.
Prav.
Zdaj pa mi povejte, kako mislite rešiti svet?
Ne mislimo ga rešiti. Mislimo ga zapustiti.
Varuhi. –Zadnje komponente naše vsestranske ladje v orbiti.
Vzdržljivost. Naša zadnja odprava.
Tja ven ste poslali ljudi iskati nov dom?
Lazarove misije. –Sliši se veselo!
Lazar je vstal od mrtvih. –Res je, toda prej je moral umreti.
V našem osončju ni planeta, ki bi podpiral
življenje in najbližja zvezda je oddaljena več 1000 svetlobnih let.
To je več kot nesmiselno.
Kam ste jih poslali?
Cooper, več ti ne smem povedati. Razen, če boš pilotiral to plovilo.
Ti si najboljši, kar smo jih imeli. –Komaj sem šel dlje od stratosfere.
Ta ekipa ni šla dlje od simulatorja!
Potrebujemo pilota in za tako nalogo si bil treniran.
Ne da bi vedel?
Še uro nazaj nisi vedel, da sem živ, pa si vseeno šel.
Nisva imela izbire. –Toda nekdo vaju je poslal sem.
Oni so vaju izbrali. –Kdo so 'Oni'?
Koliko časa me ne bo? –Težko rečem.
Leta. –Imam otroke, profesor.
Pojdi tja gor in jih reši.
Kdo so 'Oni'? –Pred 50 leti smo začeli zaznavati
težnostna odstopanja.
Večinoma majhna popačenja v naših inštrumentih v zgornji atmosferi.
Mislim, da sta eno doživela tudi vidva.
Ja, v Ožini.
Ko smo se zaleteli, je nekaj sprožilo moj sistem za upravljanje letal.
Točno. Toda najbolj važno odstopanje je tole.
Blizu Saturna. Časovno-prostorska motnja.
Je to črvina? –Pojavila se je pred 48 leti.
In kam vodi? –V drugo galaksijo.
Črvina ni naraven pojav.
Nekdo jo je tja nastavil. - 'Oni'?
In kdorkoli že so, očitno nas varujejo.
Črvina nam omogoča potovanje do drugih zvezd.
Pojavila se je ravno, ko smo jo potrebovali.
Postregli so nam z morebitno naseljivimi svetovi.
Dvanajst, sodeč po naših sondah. –Tja ste poslali sonde?
Pred desetimi leti, skupaj z ljudmi.
Lazarove misije.
12 možnih svetov, 12 plovil,
ki nesejo najpogumnejše ljudi, kar jih je kdaj živelo.
Vodi jih izjemni dr. Mann.
Pristajalno plovilo vsake osebe ima kisika za dve leti.
Toda s hibernacijo lahko ta čas podaljšajo,
ter preučujejo življenje na planetih še vsaj stoletje.
Njihova naloga je bila oceniti njihov planet,
in če bi bil ta primeren, bi poslali sem signal in v hibernaciji
počakali na rešitev. –In kaj, če svet ni bil primeren?
Zato pa pogum.
Nimate sredstev, da bi šli do vseh 12 planetov. –Ne.
Skozi črvino pridejo le osnovne informacije.
Vsakoletni preprosti binarni zvoki
nam povejo, kateri planeti so primerni. En sistem je obetaven
Ni to malce tvegano?
En sistem s tremi možnimi svetovi?
Ni tako tvegano.
Počakaj. Če torej najdemo dom,
kaj potem? –To pa bo tvegano.
Obstajata načrt A in B.
Si opazil kaj nenavadnega na vzletni sobi?
Celotno območje je centrifuga.
Nekakšno vozilo? Vesoljska postaja? –Oboje. Načrt A.
Kako pa vzleti?
Prva težnostna odstopanja so vse spremenila.
Spoznali smo, da je nadzorovana težnost resnična.
Zato sem začel graditi na teoriji
in zgradili smo to postajo. –Toda niste je še končali.
Zato imamo načrt B.
Težnost je težava.
Kako spraviti največjo možno število ljudi s planeta?
To je en način. Načrt B. Populacijska bomba.
Čez 5000 oplojenih jajčec, ki niso težja od 900 kg.
Kako jih boste razvili? –Z ladijsko opremo izvalimo prvih deset.
Po tem se z nadomestnim materinstvom število osebkov hitro veča.
V 30 letih jih je lahko več sto.
Težava kolonizacije je genetska raznolikost.
Tole bo poskrbelo za to.
Kaj pa ljudje na Zemlji? Kar obupali boste nad njimi?
Moji otroci? –Zato je načrt A bolj zabaven.
Koliko imate še do konca enačbe? –Skoraj sem končal.
Prosite me, naj vse stavim
na 'skoraj'? –Prosim vas, da mi zaupate.
Najdite nam nov dom.
In ko se boste vrnili, bom težnostno enačbo
že razrešil. Obljubim vam.
Pojdi stran!
Murph. –Pojdi. Če boš šel, pojdi!
Ta svet ti nikoli ni bil dovolj, kajne, Cooper?
Ker se mi zdi, da sem bil za pot tja gor rojen?
In ker me vznemiri?
To ni narobe. –Morda pa je.
Ne delaj nekaj dobrega zaradi napačnega razloga.
Zato je to delo temeljno. –In temelj je trden.
Mi kmeti sedimo tu vsako leto,
ko ni dežja, in rečemo: "Pa naslednje leto".
Naslednje leto nas ne bo rešilo, niti ne tisto za njim.
Ta svet ni zaklad, Donald, ampak nas že dolgo odganja stran.
Človeštvo se je rodilo na Zemlji, toda ni mu bilo namenjeno umreti tu.
Tom bo že preživel, z Murph pa se moraš pogovoriti. –Se bom.
Brez obljub, ki jih ne moreš izpolniti.
Govori z mano, Murph.
To moram urediti, preden grem.
Pa ne bom govorila s tabo, da boš ostal.
Ko sta se vidva rodila, je mama rekla nekaj, česar nisem povsem razumel.
Rekla je: Zdaj sva tukaj le še
kot spomin najinim otrokom.
Mislim, da zdaj razumem, kaj je mislila.
Ko si enkrat starš, postaneš duh otrokove prihodnosti.
Rekel si, da duhovi ne obstajajo.
Tako je, Murph.
Poglej me.
Zdaj ne morem biti tvoj duh.
Moram obstajati.
Izbrali so me.
Murph, izbrali so me. Videla si. Ti si me peljala k njim.
In zato ne smeš iti!
Dešifrirala sem sporočilo. Ena beseda. Veš, katera?
Murph. –OSTANI.
Piše 'OSTANI', očka. –Murph.
Ne verjameš mi! Poglej knjige. Piše OSTANI.
Zakaj ne poslušaš? Piše OSTANI! –Vrnil se bom.
Kdaj?
Ena zate, ena zame.
Ko bom v hiperspancu,
ali ko se bom peljal s svetlobno hitrostjo,
ali bom blizu črne luknje,
se bo čas zame spremenil.
In bo tekel počasneje.
Ko se bom vrnil,
bova preverjala. –Čas bo tekel za naju različno?
Ja.
Morda se bom vrnil, ko bova enako stara.
Ti in jaz. Kaj?
Pomisli!
Ah, Murph. –Sploh ne veš, kdaj se boš vrnil!
Sploh ne veš! –Murph.
Murph, ne pusti me oditi tako. Murph!
Ne pusti me oditi tako, Murph!
Hej, rad te imam.
Me slišiš? Vedno te bom imel rad.
Vrnil se bom.
Kako je šlo? –Dobro.
Prav dobro.
Rad te imam, Tom. –Varno potuj, prav? –Ja. Poskrbi za kmetijo, prav?
Ali lahko uporabljam tvoj tovornjak? –Misliš, tvoj tovornjak?
Poskrbel bom, da ga pripeljejo nazaj.
Poskrbi za otroka, Donald.
Začni z glavnimi motorji. T minus deset ...
Očka! –... devet ... –Očka!
Osem, sedem ... –Očka!
... šest, pet ... Glavni motorji prižgani.
... štiri, tri, dva, ena. Vžig potisnikov.
Vsi pogoni delujejo. Začenjam program vrtenja.
Pripravite se za prvo fazo odcepitve.
Prva faza.
Ste vsi dobro? Dovolj sužnjev za mojo robotsko kolonijo?
Dali so mu nastavitev humorja, ker bolj ustreza njegovi enoti.
Misli, da nas to pomiri. –Velikanski sarkastični robot!
Odlična ideja! –Lahko posvetim z lučko, ko se šalim.
Ne rabimo je.
Potreboval jo boš za vrnitev na ladjo, ko bom odrl zračno loputo.
Kakšna je tvoja nastavitev humorja, TARS?
100%. –Zmanjšaj na 75%, prosim.
Druga faza odcepitve.
Prestavi na ročno upravljanje. –Ročno upravljanje.
Izključi sondin grelec 1, 2 in 3. –Opravljeno.
Prevzemam nadzor. –Prevzemi.
ABF potrjen. Konec.
Gorivne celice retro potisnikov 1, 2, 3.
100 %.
Težko zapuščam vse. Moje otroke.
Tvojega očeta. Veliko časa bova preživela skupaj,
zato se morava naučiti pogovarjati. –In biti tiho.
Samo odkrita sem. –Ni ti treba biti tako odkrita.
Hej, TARS, kako pa je s tvojo odkritostjo? –90%.
90%?
Popolna odkritost ni vedno najbolj diplomatski,
niti najbolj varen način komuniciranja s čustvenimi bitji. –Prav!
Torej 90 %, dr. Brand.
Približujemo se Potrpljenju. Še 12 minut.
Prevzemam nadzor.
Še 500 metrov do pristajalnega modula.
Vse je na tebi, Doyle.
Lepo počasi, Doyle.
Popelji nas domov.
Na muhi.
Na muhi. –Odlično. –Prav, nataknite si čelado.
Dobro opravljeno.
Vrata ne vžgejo. –Pozabi!
Cooper, imaš nadzor? –Imam.
Povezave s krožnim modulom so usposobljene.
To je zagon.
Ste pripravljeni, da nas zavrti? –Samo trenutek.
Živjo, CASE. –Živjo, TARS.
Prav, vsi smo na mestih. –Pa dajmo.
30% rotacija.
En G.
Kako težnost vpliva nate tam zadaj?
Romilly, si dobro? –Ja. –Si v redu?
Ja, samo minutko rabim.
Šla bom po zdravilo proti bolezni gibanja.
Hitro bom nazaj. –Hej, Brand?
Ja? –Veliko jih prinesi.
Amelia, pazi nase.
Pozdravi dr. Manna. –Bom, oče.
Ste na dobri poti. Po izračunih imate dve leti do Saturna.
To je pa veliko zdravil.
Pazite na mojo družino, boste?
Čakali bomo vaše vrnitve.
Malo starejši, modrejši, a vas bomo veseli.
Kar pogumno v dobro noč,
starost naj se upepeli, ko dan je pri kraju,
besnite, besnite, ko luči ugaša moč.
Stari možje, da tema prav ima, vedoč,
so se sprijaznili, da beseda njih ne obrodi sadu.
Kar pogumno v dobro noč,
besnite, besnite, ko luči ugaša moč.
Tukaj so tvoje tablete.
Tako sam. –Imamo drug drugega. Dr. Mannu je bilo slabše.
Mislim, njim.
To je edinstven planet, boljšega ne bomo našli.
To ni, kot bi recimo iskal novo stanovanje.
Človeštvo bo vso iz sebe.
Tako obupno si želi kamna, da se bo borilo do zadnjega diha.
Moramo najti ta kamen,
in trije kandidati so primerni za človeško življenje.
Prvi je planet Laure Miller. Laura je začela naš biološki program.
Wolf Edmunds je tukaj. –Povej mi kaj o Edmundsu.
Wolf je fizik osnovnih delcev.
Je imel kdo družino?
Ne, nobene zveze. Moj oče je tako želel.
Vsi so vedeli, kakšne so možnosti,
da bodo spet videli človeka. Upam, da bomo presenetili vsaj tri.
Dr. Mann? –Dr. Mann je neverjeten. Najboljši med nami.
Navdihnil je 11 ljudi, da so mu sledili na najsamotnejše potovanje
v človeški zgodovini.
Znanstveniki, raziskovalci. To obožujem.
Tam zunaj se bomo soočili z velikimi čudesi.
Smrtonosnimi. Toda ne zlimi.
Ne verjameš, da je narava zla?
Ne. Grozna, zastrašujoča. Ne pa zla.
Je lev zel, ker raztrga gazelo na koščke?
Ali smo prinesli najboljše s sabo?
Ja. Ta posadka predstavlja dobro plat človeštva.
Celo jaz, kaj? –Veš, dogovorila sva se. 90%.
Ne ponočuj.
Še minuto.
Samo zapomni si, Coop, dobesedno zapravljaš svoj dah.
TARS, še enkrat pojdiva skozi načrt poti.
8 mesecev do Marsa. Težnost nas vrže mimo,
14 mesecev do Saturna. Ni sprememb.
Naj te nekaj vprašam.
Dr. Brand in Edmunds. –Zakaj šepetaš? Ne slišita te.
Dr. Brand in Edmunds, sta si blizu? –Ne bi vedel.
Je to 90% "ne bi vedel" ali 10% "ne bi vedel"?
Imam tudi nastavitev za preudarnost, Cooper.
Tvoj obraz pa vseeno nekaj pove.
Hej, klapa.
Očka bo dolgo spal,
in sem vas hotel obvestiti o najnovejših dogodkih.
Zemlja je od tukaj videti čudovita.
Prahu sploh ne vidiš.
Upam, da se imate lepo.
Vem, da boste dobili sporočilo.
Profesor Brand mi je zagotovil, da vam ga bo predal. V redu, rad vas imam!
Je to on? –Ne verjamem, Murph.
Vi ste Donald.
Živjo, Murph. –Zakaj ste v očetovem tovornjaku?
Hotel je, da ga pripeljem tvojemu bratu.
Poslal vam je sporočilo.
Jezna je, ker je odšel.
Če želite, lahko pošljem Cooperju vaše sporočilo.
Murph je svetla iskrica. Morda bom razpihal plamen.
Že sedaj dela norce iz učiteljev. Morda bi morala delati norca iz vas.
Kje so? –Grejo proti Marsu.
Naslednjič boste slišali Cooperja, ko bodo pri Saturnu.
Hočejo, da ponovim bolestnost rastlin.
Brez veze je. Ampak, rekli so, da lahko začnem napredno kmetijstvo leto prej.
Torej ... prav. No, moram iti, očka.
Upam, da si varen tam zgoraj.
Oprosti, Coop, Murph sem prosil, naj te pozdravi.
Toda trmasta je kot njen stari. Bom poskusil naslednjič.
Si v redu, Rom?
Tole mi gre do živega, Cooper. Tole, tole.
Varuje nas le nekaj metrov aluminija, in potem
kilometre praznina. Ubije nas v manj kot sekundi.
Si vedel, da nekaj najboljših jadralcev
ne zna plavati? Ne znajo, in če padejo čez palubo, je konec.
Mi smo raziskovalci, Rom.
To je naša barka. Tukaj.
To je posredovalna sonda? –Kroži okoli črvine.
To je črvina, in vsakič, ko jo bomo obkrožili,
bomo dobili slike iz neznane galaksije.
Kakor, da bi nihal s periskopom. –Točno.
Torej približno vemo, kaj je tam zadaj?
Navigacijsko, ja.
Družba, čez tri ure bomo najverjetneje pri črvini.
Coop, se lahko nehamo vrteti?
Zakaj? –Ker smo dovolj blizu, da jo lahko vidimo.
Poglej, to je to! To je črvina!
Ne popljuvaj me, Rom. Krogla je.
Seveda je! Si mislil, da bo luknja?
Ne. Samo vse slike, ki sem jih videl ...
Slike hočejo pokazati, kako deluje.
Povejo ti to: Ti hočeš priti od sem do tja.
Ampak je predaleč.
Črvina pa upogne prostor, tako da lahko ti
greš po bližnjici čez višjo dimenzijo.
To so pokazali tako, da so 3- dimenzionalni prostor spremenili
v 2 dimenziji, kar črvino spremeni v 2 dimenziji,
torej krog. Kaj je krog v 3 dimenzijah?
Krogla. –Točno. Okrogla luknja.
Toda kdo jo je postavil tja? Komu gre zahvala?
Nikomur se ne bom zahvaljeval, dokler ne pridemo celi ven, Rom.
Kaj nas čaka tam, Doyle?
Nihče ne ve.
Je drugim uspelo?
Vsaj nekaterim.
Pripravljeni, da se poslovite od našega osončja?
Od naše galaksije.
Pa dajmo.
Kontrole ne delujejo. Letimo skozi veliko maso.
To je vesolje nad našimi 3 dimenzijami. Lahko le poročaš in opazuješ.
Kaj je to?
Mislim, da so 'Oni'. –Izkrivljanje prostora-časa?
Nikar. Nikar!
Kaj je bilo to?
Prvo rokovanje.
Tu ...
Tu smo.
Izgubljena sporočila so prišla skozi. –Kako?
Tukajšnji rele jih je ujel. Leta osnovnih podatkov, nič posebnega.
Millerjina lokacija je "zelena", enako dr. Mannova.
Edmundsova je pred tremi leti nehala oddajati. –Odpovedal oddajnik?
Morda. Do konca je pošiljal pozitivne signale.
Toda Millerjin je še v redu? Ker se ji bližamo.
Imamo majhen problem.
Planet je bliže Velikanki, kot smo si mislili.
Velikanka? –Tako pravimo črni luknji.
Planeta Millerjeve in dr. Manna krožita okoli nje.
In Millerjin je na horizontu? –Kot žoga na robu koša.
Pristali bomo nevarno blizu
in tako velika črna luknja ima močan težnostni privlak.
Prav, lahko gremo mimo nevtronske zvezde ...
Ne, ni to. Težava je čas. Težnost na planetu
bo korenito spremenila naš čas v primerjavi z Zemljinim.
Kako slabo?
Vsaka ura na planetu bo na Zemlji sedem let.
Jezus. –To je relativnost, ljudje.
Ne moremo se kar spustiti tja ... –Cooper,
imamo nalogo. –Ja, Doyle, imamo nalogo.
In naša naloga, načrt A, je najti planet,
na katerem se lahko naselijo ljudje, ki zdaj živijo na Zemlji.
Ne moreš misliti le na svojo družino. Pomisli širše, prav?
Mislim na svojo družino in na milijone drugih družin.
Načrt A ne bo deloval, če bodo ljudje na Zemlji mrtvi, ko nam bo uspelo.
Res, ne bo. Zato imamo načrt B.
V redu. Cooper ima prav. Čas je sredstvo,
tako kot kisik in hrana. Pot tja nas bo stala.
Glej, podatki dr. Manna so obetavni,
toda do tja bomo potrebovali več mesecev, Edmunds pa je še dlje.
Millerjeva ni povedala veliko. Kar pa je rekla, je obetavno.
Tam so voda, organizmi. –Teh ne najdeš vsak dan.
Res jih ne, in pomisli na sredstva, vključno s časom,
ki jih bomo porabili do tja.
Romilly. –Želiš?
Kako daleč od Millerjinega planeta moramo biti,
da se izognemo časovnemu zamiku?
Samo stran od vršička. –Kar je zunaj Millerjinega planeta.
Prav. Dobro.
Tu je Velikanka, tu je Millerjin planet.
Kaj pa, če Vzdržljivost ne odpeljemo v orbito Millerjinega planeta, kar bi
prihranilo gorivo, izgubili pa bi veliko časa,
ampak bi jo odpeljali v širši orbiti Velikanke, ki je vzporedna
z Millerjinim planetom in zunaj časovnega zamika,
do sem. Potem gremo z Rangerjem dol,
poberemo Millerjevo in njene vzorce, pridemo nazaj, da vse analiziramo,
gremo noter, gremo ven, porabimo veliko goriva. Toda prihranimo čas.
To bi šlo. –Dobro. –Tam spodaj
ne bo časa za zafrkavanje in klepet, zato ti, TARS, ostaneš tukaj zgoraj.
CASE, z mano si. Vsi drugi lahko ostanejo.
Če vas ne bo nekaj let,
lahko v tem času raziskujem težnost črvine. To bo veliko pomenilo profesorju Brandu.
TARS, izračunaj orbito okoli Velikanke, varčuj z gorivom, zmanjšaj potisnike.
Ohrani razdaljo od Millerjinega planeta. Razumeš?
Ne bom vas razočaral, dr. Brand.
Pripravljen, CASE? –Ja. –Ne govoriš veliko, kaj?
TARS govori dovolj za oba. –Odpni.
Romilly, ali zaznavaš sile? –Neverjetno.
Dobesedno srce teme.
Če bi le lahko notri videli razpadlo zvezdo,
edinstvenost, bi razrešili težnost.
Se nič ne vidi? –Nič ne ubeži horizontu,
celo svetloba ne. Vsi odgovori ležijo tam, le vidimo jih ne.
Tam je Millerjin planet.
Zbogom, Ranger.
Hitro se spuščamo v atmosfero. Ali ne bi upočasnili s potisniki?
Ne. Uporabil bom Rangerjevo aerodinamiko, da prihranim gorivo.
Zračna zavora? –Dol hočemo priti hitro, kajne?
Pravzaprav hočemo priti tja celi. –Držita se.
Brand, Doyle, pripravita se.
Raje uporabimo zračno zavoro. –Prste stran, CASE.
Ponesrečil sem se edino takrat, ko je stroj upočasnil ob napačnem času.
Še ubil nas boš. –Brezglava vožnja.
Prehitri smo. –Uspelo mi bo.
Naj se pripravim za odcepitev? –Ne. Moram začutiti zrak.
Pa dajmo.
Samo voda je!
Vir življenja. –1200 metrov.
Ali vemo, kje je? –Jaz vem. Znaš ti manevrirati?
Zmanjšal bom hitrost. Spiralno se bomo spustili. Držite se!
700.
Na moj znak, CASE.
500 metrov.
Zdaj!
Zelo elegantno.
Ni. Je pa učinkovito.
Kaj še čakate? Pojdimo.
Hitro, hitro. Tukaj je 7 let na uro.
Naj se splača.
Sem.
Okoli 200 metrov.
Težnost je naporna. –Si predolgo letel po vesolju?
130% Zemljine težnosti.
Pridite, pridite.
Ničesar ni. –Tukaj bi moral biti.
Če signal prihaja od tukaj, potem ...
Njen oddajnik.
Razbitine. –Kje je ostalo?
Proti goram.
Tole pa niso gore.
To so valovi. –Kaj?
Drek.
Tisti se oddaljuje.
Potrebujemo zapisovalnik.
Brand, Doyle, takoj nazaj k Rangerju!
Ne odhajam brez njenih podatkov.
Takoj nazaj sem. Nimamo več časa. Drugi val prihaja!
Smo sredi valovanja!
Takoj pridita k Rangerju!
Brand, takoj pridi sem!
Cooper, pojdite. Ne bo mi uspelo. Pojdite!
CASE, pojdi ponjo.
Pojdite! –Vstani, Brandova.
Pojdimo.
Ne bo mi uspelo! –Pa ti bo. Pa ti bo!
Dajmo, CASE jo ima! Pridi sem, Doyle!
Dr. Brand.
K loputi.
Dajmo, no.
Ročno bom zaprl loputo!
Cooper, nikar!
Cooper!
Motorji so poplavljeni! Moral jih bom ugasniti!
Drek!
CASE, kaj je narobe? –Vode je preveč, naj odteče.
Prekleto! Rekla sem ti, da me pusti.
In jaz sem ti rekel, da pridi sem!
Razlika je, da eden od naju misli na nalogo.
Ti si razmišljal o vrnitvi domov!
Hotela sem storiti nekaj dobrega! –Lahko to poveš Doylu?
CASE, koliko časa? –Še 45 minut do ene ure.
Vir življenja, kaj?
Koliko nas bo to stalo, Brand? –Veliko.
Desetletja.
Kaj je bilo z Millerjevo? –Sodeč po
razbitinah so jo uničili valovi kmalu po pristanku.
Kako za vraga so razbitine ostale skupaj po vseh teh letih?
Zaradi časovnega zaostanka.
Po času tega planeta
je pristala pred nekaj urami ...
Najverjetneje je umrla pred nekaj minutami.
Podatki, ki jih je dobil Doyle, so bili le ponavljajoči se začetni položaj.
Nismo še pripravljeni na to.
Vi knjižni molji imate sposobnost preživetja tropa mladih skavtov.
Z našo pametjo smo prišli dlje, kot katerikoli človek v zgodovini.
Ne dovolj daleč. In tu bomo ostali, dokler na Zemlji ne bo
nikogar več, da bi ga rešili.
Vsako minuto štejem tako kot ti, Cooper.
Je kakšna možnost? Ne vem, če bi recimo
šli v črno luknjo, da bi se vrnili nazaj v času?
Ne zmajuj z glavo! Čas je relativen.
Lahko se raztegne ali skrči,
ne more pa teči nazaj! Preprosto ne more!
Edino, kar se lahko giblje skozi dimenzije kot čas, je težnost.
V redu.
Bitja, ki so nas privedla sem,
se sporazumevajo s težnostjo?
Nam lahko govorijo iz prihodnosti? –Morda.
Prav, če lahko oni ...? –Oni so bitja petih dimenzij!
Zanje je morda čas še ena fizična dimenzija.
Zanje je morda preteklost soteska, v katero se lahko spustijo,
in prihodnost gora, na katero lahko splezajo. Za nas pa ni!
Glej, Cooper, zasrala sem. Žal mi je.
Toda vedel si za relativnost.
Brand.
Moja hčerka je stara deset let.
Pred odhodom je nisem naučil Einsteinovih teorij.
Nisi mogel hčerki reči, da boš rešil svet? –Ne.
Ko postaneš starš, ti eno postane jasno.
To je, da hočeš, da se tvoji otroci počutijo varno.
Zato desetletniku ne moreš reči, da bo sveta konec.
Cooper.
Kako dolgo še potrebujejo motorji, CASE? –Minuto, dve.
Mi je nimamo! Čelade gor!
Brand, ti boš kopilot. CASE, spelji kisik iz kabine skozi glavne potisnike.
Podžgali ga bomo! –Razumem.
Zmanjšujem pritisk.
Motorji prižgani!
Živjo, Rom! –Čakal sem leta.
Koliko časa?
Zdaj je minilo kakih 23 let, 4 mesece, 8 dni.
Doyle?
Mislila sem, da sem pripravljena ... Poznala sem teorijo ...
A resničnost je drugačna.
In Millerjeva?
Tu ni nič za nas.
Zakaj nisi spal? –Malo sem dremal.
Nato sem začel dvomiti v vašo vrnitev.
Ni se mi zdelo prav, da bi prespal celo življenje.
O črni luknji sem se naučil, kar sem mogel,
toda tvojemu očetu nisem mogel poslati nič.
Lahko sprejemamo, a tja ne pride nič. –Je še živ?
Pa kako. –Res? –Ja.
Shranjenih imam leta sporočil. –Cooper.
Sporočila zadnjih 23 let.
Predvajaj od začetka.
Živjo, očka, samo da te pozdravim.
Maturiral sem drugi najboljši v razredu,
čeprav mi gdč. Carlin še vedno deli trojke.
To me je malo uničilo, toda biti drugi najboljši ni slabo.
Dedek se je udeležil slovesnosti.
No, spoznal sem novo punco, očka.
In mislim, da je prava.
Ime ji je Lois. Tukaj je.
Murph je ukradla dedkov avto.
Zaletela se je, ampak ji ni nič.
Hej, očka. Poglej no tole!
Zdaj si dedek! Ime mu je Jesse.
Sem ga hotel poimenovati Coop, ampak je Lois rekla, da prihodnjič.
In Donald pravi, da je že sam uporabil to ime,
zato naj tako tudi ostane.
Reci adijo dedku.
Adijo, dedek.
Oprosti, precej časa je minilo.
Samo vse to z Jessejem in ...
Oh, dedek je prejšnji teden umrl.
Pokopali smo ga zadaj za hišo poleg mame
in Jesseja.
Tukaj te bomo pokopali, če se boš ... kdaj vrnil.
Murph je bila na pogrebu.
Ne vidimo je pogosto, je pa prišla takrat.
Tega ne poslušaš, saj vem.
In ta sporočila se ... izgubljajo
tja v temo.
Lois pravi, da ... te moram preboleti.
In ...
Torej ...
Mislim ... Da te bom prebolel.
Ne vem, kje si, očka.
Toda upam, da počivaš v miru. In ...
Zbogom.
Živjo, očka.
Živjo, Murph. –Prasec!
Nikoli nisem pošiljala sporočil, ko si še odgovarjal,
ker sem bila jezna nate zaradi odhoda.
Ko pa si nehal oddajati,
sem začela živeti s to odločitvijo.
Toda danes imam rojstni dan.
Ampak ta je poseben, ker si mi rekel,
nekoč si mi rekel, da ko se vrneš,
bova morda enako stara.
In danes sem stara toliko, kot si bil ti pred odhodom.
Zato bi bil pravi čas, da se vrneš!
Nisem te hotel motiti,
samo nikoli te še nisem videl tukaj. –Ker še nikoli nisem bila.
Ves čas govorim z Amelio. Pomaga.
Lepo, da si začela. –Saj nisem.
Samo hotela sem se izpovedati. –Vem, da so še zmeraj tam zunaj.
Vem.
Obstaja veliko razlogov, zakaj naša sporočila ne pridejo skozi.
Vem, profesor.
Nisem prepričan, česa se bolj bojim.
Da se nikoli ne vrnejo,
ali da se vrnejo z novico, da nam ni uspelo.
Potem pa uspimo. –Torej,
nazaj k četrti ponovitvi. Pojdiva skozi nova polja.
S spoštovanjem, profesor, to sva poskusila že neštetokrat.
Le enkrat mora delovati, Murph.
Vsaka poteza, ki jo naredijo, je lahko usodna.
Za svet smo naredili veliko dobrih stvari,
naj rešiva enačbo, preden se stegnem, ali ne.
Ne bodite morbidni, profesor. –Ni me strah smrti.
Jaz sem star fizik.
Strah me je časa.
Čas.
Strah vas je časa.
Leta sva poskušala rešiti enačbo, ne da bi spremenila
osnovno domnevo o času. –In?
Kar pomeni, da vsaka ponovitev poskuša dokazati svoje lastno potrdilo.
Nikamor ne pridemo ... To je nesmiselno.
Mojemu življenjskemu delu praviš nesmisel, Murph?
Ne. Pravim, da ste jo poskušali končati z eno roko,
ne, z obema rokama zvezanima za hrbet.
In ne razumem zakaj.
Star sem že, Murph.
Lahko o tem govoriva kdaj drugič?
Rad bi govoril s hčerko.
Ko vstopimo v vesolje,
se moramo soočiti z resničnostjo medzvezdnega potovanja.
Seči moramo veliko dlje od naše življenjske dobe.
Misliti moramo, ne kot posamezniki,
ampak kot vrsta.
Kar pogumno v dobro noč.
TARS je pustil Vzdržljivost tam, kjer smo jo potrebovali,
ampak izlet je trajal dlje, kot smo mislili.
Nimamo več goriva, da bi obiskali obe ostali možnosti,
zato moramo izbirati.
Toda kako?
Obe sta obetavni.
In Edmundsovi podatki so boljši,
ampak dr. Mann še oddaja. Torej ...
Ni razloga, da bi se Edmundsovi podatki poslabšali.
Njegov svet ima vse potrebno za življenje. –Kako tudi dr. Mannov.
Cooper, to je moje področje.
In verjamem, da je Edmundsov primernejši. –Zakaj?
Zaradi Velikanke. Poglej Millerjin planet.
Ogljikovodiki, organizmi, že res. Ni pa življenja. Nerodoviten je.
Isto bo pri Mannu. –Zaradi črne luknje?
Murphyjev zakon. Kar se lahko zgodi, se tudi bo.
Nesreče so temelj evoluciji,
ko pa krožiš okoli črne luknje, se ne zgodi dovolj,
ona posrka asteroide, komete in druge dogodke, ki bi te drugače dosegli.
Moramo dlje stran.
Nekoč si rekla, da je bil dr. Mann najboljši.
Neverjeten je. Tu smo samo zaradi njega.
In še vedno je na tleh,
in nam pošilja jasno sporočilo, naj pridemo na njegov planet.
Razumem. Ampak Edmundsovi podatki obetavnejši.
Glasujmo. –Če bomo glasovali, bi moral nekaj vedeti.
Brand, pravico ima vedeti.
To nima nič s tem. –Kaj ima?
Zaljubljena je v Wolfa Edmundsa. –Je to res?
Ja.
In zato sledim srcu.
Morda smo predolgo reševali to s pomočjo teorije.
Ti si znanstvenica, Brand. –Zato me poslušaj,
ko rečem da ljubezen ni nekaj, kar smo si izmislili.
Je opazna, močna.
Nekaj pomeni. –Ljubezen je koristna za družbo,
družbeno povezovanje, ima vlogo v vzgoji otrok. –Radi imamo pokojne.
Kje je tukaj družbena korist? –Ni je.
Morda pomeni nekaj več, nekaj, česar še ... ne razumemo.
Morda je nek dokaz,
artefakt višje dimenzije, ki ga ne moremo dojemati.
Neka sila me je vodila skozi vesolje k nekomu,
ki ga nisem videla že leta. In najverjetneje je že mrtev.
Ljubezen je edino, kar lahko zaznamo
in presega dimenzije prostora in časa.
Mogoče bi ji morali zaupati,
čeprav je še ne razumemo.
Prav Cooper.
Ja!
Najmanjša možnost, da spet vidim Wolfa, me navdušuje.
Vendar to ne pomeni, da se motim. –Iskren bom, Amelia.
Mogoče pa se.
TARS, usmeri nas k dr. Mannu.
Spet bomo izgubili tretjino. Naslednje leto.
Naslednje leto bom nadoknadil na Nelsonovi kmetiji.
Kaj se je zgodilo Nelsonu?
Murph, ti lahko kaj prinesem? Bi še malo sufleja? –Najedla sem se. Hvala.
Bilo je izvrstno.
Prosim, podaj mi ta krof.
Boš prespala tu? Tvoja soba je takšna, kakršno si pustila.
Moram se vrniti. –Moj šivalni stroj je tam, ampak je še vedno veliko ...
Moram ...
Preveč spominov. –Imamo zdravilo za to.
Prah.
Lois, imam prijatelja,
ki mu lahko pregleda pljuča.
Amelia, oprosti. –Ti si bil samo stvaren.
Razen, če me kaznuješ, ker sem zamočila na Millerjinem planetu,
Ne, to ni bila osebna odločitev.
Če si se zmotil, boš moral skleniti zelo osebno določitev.
Tvoji izračuni porabe goriva so zasnovani na vrnitvi domov.
Če Mannov planet ne bo pravi, se boš moral odločiti,
ali gremo domov, ali pa izvedemo načrt B pri Edmundsu.
Stvaritev kolonije nas bi lahko rešila izumrtja.
Morda se boš moral odločiti med ponovnim srečanjem svojih otrok
in prihodnostjo človeštva.
Upam, da boš tudi takrat stvaren.
Spraševal je po vas, odkar se je zbudil.
Poskušali smo vas poklicati.
Murph? –Živjo. Tu sem, profesor.
Mislim, da sem vse razočaral.
Ne, tako daleč ste nas privedli. Blizu smo.
Končala bom, kar ste začeli.
Draga Murph.
Verjela si ...
vsa ta leta.
Prosil sem te, da verjameš.
Želel sem, da verjameš, da bo tvoj oče ... prišel nazaj.
Verjamem, profesor.
Odpusti mi, Murph. –Ničesar ni treba odpuščati.
Lagal sem, Murph.
Lagal sem ti.
Ni mu bilo treba priti nazaj.
Ni nam pomoči.
Kaj pa načrt A? Vse to?
Vsi ti ljudje. Pa enačba?
Je moj oče vedel?
Me je zapustil?
Kar ... pogumno ... v ...
Ne. Ne!
Ne smete oditi. Ne!
Dr. Brand, žal je danes umrl vaš oče.
Ni čutil bolečin. Odšel je v miru.
Moje sožalje.
Brand, si vedela?
Saj ti je povedal?
Si vedela?
To je bila le prevara.
Pustili ste nas tukaj.
Da se zadušimo.
Da izstradamo.
Zmrznjen oblak.
V redu je.
Molite, da nikoli ne izveste,
kako dobro je lahko spet videti drug obraz.
Že na začetku sem imel malo upanja. Po dolgem času pa nič več.
Moje zaloge so že pošle.
Ko sem nazadnje zaspal, si sploh nisem nastavil datuma bujenja.
Dobesedno ste me zbudili od mrtvih.
Lazar.
Kaj pa drugi? –Se bojim, da ste le vi.
Za zdaj.
Ne. V trenutnem položaju
imamo zelo malo možnosti, da rešimo ostale.
Dr. Mann.
Dr. Mann, povejte nam o svojem svetu.
Naš svet, upam ...
Naš svet je mrzel, pust, vendar brezpogojno čudovit.
Dnevi so dolgi 67 ur in mrzli.
Noči so dolge 67 veliko hladnejših ur.
Težnost je zelo prijetnih 80% Zemljine težnosti.
Kjer sem pristal, je voda baza.
In v zraku je preveč amoniaka, da bi lahko dihal več kot le nekaj minut.
Ampak spodaj na površju
se klor razprši, in amoniak zamenjajo kristalizirani ogljikovodiki.
Zrak, primeren za organizem.
Morda celo za življenje.
Morda bomo delili ta svet z drugimi.
Ta odčitavanja so s površja?
Leta sem spuščal dol sonde. –Koliko ste že raziskali?
Naredil sem nekaj večjih odprav, toda z omejeno
zalogo kisika, je večino prehodil kip KIPP. –Kaj se mu je zgodilo, gospod?
Degeneracija. Prve organizme, ki sva jih našla,
je zamenjal za amonijeve kristale. Nekaj časa sva se še trudila,
nazadnje pa sem ga izklopil, njegov vir energije pa uporabil za nalogo.
Še preden sem ga izključil, sem se počutil osamljenega. –Ga lahko pregledam?
Ne, potrebuje človeško roko.
Dr. Brand, CASE vam je posredoval sporočilo
iz ladje. –V redu, takoj bom. Oprostite.
Dr. Brand, žal je danes umrl vaš oče.
Ni čutil bolečin. Odšel je v miru.
Moje sožalje.
Jo to Murph? –Saj je odrasla!
Brand, si vedela?
Saj ti je povedal?
Si vedela?
Vse je bila prevara. Tu ste nas pustili.
Da se zadušimo.
Da izstradamo.
Je vedel tudi moj oče?
Očka!
Samo rada bi vedela, ali si me pustil umreti tukaj?
Moram vedeti!
Cooper, moj oče je posvetil celo življenje načrtu A.
Ni mi jasno, o čem govori.
Meni je.
Ni nikoli upal, da bo ljudi spravil z Zemlje?
Ne.
Pa saj je 40 let poskušal rešiti težnostno enačbo.
Amelia, tvoj oče je rešil enačbo, še preden sem odšel.
Zakaj je ni uporabil?
Enačba ni mogla uskladiti relativnosti s kvantno mehaniko. Potrebuješ nekaj več.
Več? Več česa? –Več podatkov. Moraš videti v črno luknjo.
Zakoni narave prepovedujejo golo edinstvenost. –Romilly, je to res?
Če je črna luknja školjka, je edinstvenost biser v njej.
Težnost je tako močna, da je vedno skrita
v temi za horizontom.
Zato ji rečemo 'črna' luknja.
V redu ... in če pogledamo za horizont?
Ne moremo, Cooper. –Nekaterih stvari ne smemo izvedeti.
Tvoj oče je moral najti drug način, da reši človeštvo pred izumrtjem.
Načrt B. Kolonija. –Zakaj ni nikomur povedal?
Zakaj nam je prikril?
Ker je vedel, kako težko bi ljudje
rešili celotno vrsto namesto njih samih. Ali njihovih otrok.
Bedarija!
Nikoli ne bi prišli sem, če ne bi verjeli, da jih boste rešili.
Evolucija mora preskočiti to oviro.
Mi smo skrbni, nesebični, do svojih bližnjih.
Toda to sočutje le redko ne vpliva na naš način razmišljanja. –Toda laž?
Ta pošastna laž? –Je neodpustljiva.
In to je vedel. Pripravljen je bil izničiti lastno človečnost,
da bi rešil našo vrsto. Naredil je neverjetno žrtev.
Ne! Ne, neverjetno žrtev bodo naredili
ljudje na Zemlji, ki bodo umrli!
Ker jih je v svoji prevzetnosti razglasil za brezupen primer.
Žal mi je, Cooper, a res so brezupen primer.
Ne. Ne. –Mi smo prihodnost.
Cooper.
Cooper, kaj lahko naredim?
Pusti me domov.
Si prepričana?
Njegova rešitev je pravilna. Že leta jo je imel. –Ali je brez vrednosti?
To je le pol dogovora.
Kako najdeš drugo polovico?
V črni luknji. A obtičala sem na Zemlji, tako da ...
Ja.
Nisem prepričana, če lahko.
Kar spakirajo in odidejo.
Kaj upajo, da bodo našli? –Preživetje.
Prekleto!
Murph, ali nimajo ljudje pravice izvedeti?
Panika ne bo pomagala. Še naprej moramo delati.
Ja, ampak ali ni to ravno tisto, kar je profesor Brand želel ...?
Brand je obupal nad nami. Jaz pa se še vedno trudim.
Imaš kako zamisel?
Občutek.
Povedala sem ti o svojih duhovih.
Moj očka je mislil, da ga tako kličem, ker se ga bojim.
A jaz se ga nisem nikdar bala.
Duh sem mu pravila, ker se mi je zdel kot oseba,
ki mi skuša nekaj povedati.
Če na Zemlji obstaja odgovor,
je v tisti sobi Moram ga najti.
Zmanjkuje nama časa.
Kaj pa pomožno prečiščevanje kisika?
Lahko ostanejo, CASE. Tako ali tako bom večino poti prespal. –Coop.
Imel sem predlog zavrnitveno potovanje. –In kakšen je bil?
Še zadnjič pogledamo v črno luknjo.
Domov grem, Rom. –Saj vem.
Ne bo te stalo časa. Morda je rešitev za ljudi na Zemlji.
Govori. –Velikanka je stara vrteča se črna luknja.
Temu pravimo nežna edinstvenost. –Nežna?
Prav nič ni nežna. Toda val težnosti je tako hiter,
da bi lahko na primer sonda nepoškodovano prečkala horizont.
Kaj se zgodi, ko ga prečka?
Tega nihče ne ve.
Torej obstaja način, da ta sonda
pokuka v edinstvenost in nam posreduje kvantne podatke?
Če je opremljen tako, da oddaja vsako obliko energije ...
Kdaj je sonda postala moškega spola? –TARS je jasen kandidat.
Smo mu že naročili, kaj naj išče.
Potrebovali bom KIPP-ov star optični oddajnik, Cooper.
To boš naredil za nas?
Preden začnete jokati, si zapomnite, da vas moram
kot robot ubogati na besedo. –Tvoja lučka utripa.
Ne hecam se!
TARS mora odstraniti in prilagoditi nekaj KIPP-ovih komponent.
Nočem pokvariti njegovega arhiva. –Ga bom jaz nadziral.
Prav. –Dr. Mann, najti moramo tri varna mesta.
Eno za Brandin laboratorij in dve za habitat.
Ko te enote enkrat pristanejo, jih ne moreš premikati.
Lahko te odpeljem k sondam, vendar mislim,
da ti pogoji ne bodo vzdržali. Morali bi počakati.
CASE prihaja sem z ostalo opremo.
Ta mesta bi rad zavaroval še pred večerom.
Te nevihte se po navadi hitro končajo.
Potem pa v redu. –Moral boš vzeti dolgoročni oddajnik.
Imam ga. –Si napolnjen? –Ja.
Za mano.
TARS, v 72 urah, prav? –Razumem, Cooper.
Brand mi je povedala, zakaj moraš nazaj.
Toda bil bi neodgovoren, če ne bi omenil, da taka naloga
potrebuje še enega inženirja.
Raje upočasni.
Ne pozabi, da je na prvem mestu, CASE. –Varnost je na prvem mestu, Cooper.
Moram vam povedati, dr. Mann, v čast mi je biti del tega.
Ko pa enkrat postaviva tabor in
zavarujeva enote, sem tukaj končal. Domov grem.
Imam navezanost.
Pa čeprav brez družine, ti lahko povem, da je hrepenenje
po človeški družni izjemno.
Čustvo je temelj človeka.
Tega se ne sprejme zlahka.
Kako dolgo že kašljaš? –Že dolgo.
Mama me pusti, da se igram tukaj.
Ne dotikam se tvojih stvari.
Naredimo tole skrbno.
Veš, zakaj nismo poslali na to nalogo strojev, Cooper?
Stroj ne zna improvizirati, ker se ne da programirati strahu pred smrtjo.
Naš občutek za preživetje nam daje največ navdiha.
Sebe imej za primer.
Oče, čigar občutek za preživetje je usmerjen na njegova otroka.
Kaj pravi raziskava, da vidimo, preden umremo?
Svoje otroke. Njihove obraze.
V trenutku smrti se bo tvoj um še malo potrudil, da bo preživel.
Zanje.
Ti si najbrž Coop. Usedi se sem.
Slabo je. Ne smejo ostati tu.
V redu? –Ja.
TARS, zakaj traja tako dolgo? –Profesor, težave imam z zagonom.
Ne razumem.
Smešno je.
Ko sem zapustil Zemljo, sem mislil, da sem pripravljen umreti.
Resnica je, da nikdar nisem pomislil,
da moj planet ne bo pravi.
Nič se ne izkaže za tisto, kar naj bi bilo. –Pojdimo.
Kaj je to? –Kaj počneš?
Žal ti ne smem dovoliti, da odletiš s tem plovilom.
Z njim moramo dokončati nalogo.
Ko drugi enkrat izvejo o tem kraju. Tu ne moremo preživeti.
Žal mi je. Res mi je.
Tu ne moremo ostati.
Takoj morate oditi. Hej, kolega, naj ti bo nekaj jasno ...
Ti imaš odgovornost. –Sranje.
Coop, vzemi njene stvari. Domov bo šla.
Oče te ni tako vzgajal, da si kreten, Tom!
Ni me vzgajal oče, temveč dedek, ki je pokopan
zadaj z mamo in Jessejem.
Vsi podatki?
Ne. Poskušal sem opraviti svojo dolžnost, Cooper.
Toda od dne, ko sem pristal, sem vedel, da je kraj brez življenja.
Leta sem se upiral skušnjavi.
Vedel sem, da bi lahko le pritisnil na gumb, pa bi nekdo prišel.
Jebeni strahopetnež! –Ja.
Ja.
Če že ti ne greš, pusti vsaj svojo družino. Samo ... družino reši.
Da bo živela pod zemljo? S tabo? Molit, da nas bo prišel ati rešit?
Očka ne bo prišel. Nikoli ni mislil priti nazaj. Zdaj jaz nosim breme!
Boste rešili vse? Ker očetu ni uspelo? –Oče se ni niti potrudil!
Oče nas je samo zapustil!
Pustil nas je umreti. –Nihče ne gre s teboj.
Boš čakal, da ti umre otrok?
Ven, in ne vračajta se!
Lahko imaš te stvari.
Nehajte!
Ne. Ne!
Dr. Mann, polovica možnosti je, da se boste ubili.
To so najboljše možnosti, kar sem jih imel več let!
Ne obsojaj me, Cooper. Niso te testirali, kakor so mene.
Le redke so.
Poskusila si, Murph.
Mar čutiš?
Občutek za preživetje.
To me je vodilo. Vse nas vodi in nas bo tudi rešilo.
Ker nas vse želim rešiti. Zate, Cooper.
Žal mi je, ne morem gledati tvojega trpljenja. Žal mi je.
Mislil sem, da bom lahko, pa ne morem.
Tu sem zate.
Poslušaj me, Cooper, tukaj sem.
Nisi sam.
Vidiš svoja otroka?
Je že v redu. S tabo sta tam.
Vam je profesor Brand zrecitiral pesem, preden ste odšli?
Se spomniš?
Kar pogumno v dobro noč,
starost naj se upepeli, ko dan je pri kraju,
besnite, besnite, ko luči ugaša moč.
Na pomoč! –Cooper?
CASE! –Brand.
Nimam kisika! Samo amoniak!
Cooper. Cooper, prihajam. CASE! –Imam njegov položaj.
Dajmo, dajmo!
Cooper, prihajava! Ne govori!
Dihaj tako malo, kolikor zmoreš. Skoraj sva že tam!
Tukaj je varnostna blokada, gospod,
ki zahteva človeško posredovanje.
Čisto vaša je.
Cooper!
Daj no!
Vidim ga! Na desno!
Cooper! Cooper, tukaj sem.
Tukaj imaš!
Hitro, prinesi vodo!
Ti podatki nimajo smisla.
Žal mi je. –Kaj?
Mann je lagal!
Romilly!
Romilly, ali me slišiš? Romilly!
SAMOUNIČENJE DATONACIJA
Romilly. –Romilly! Me slišiš?
Straži!
Lois! –Kaj se je zgodilo s previdnostjo, CASE?
Varnost na prvem mestu, Cooper.
Romilly, Romilly, me slišiš? To je Brand.
Romilly! –Dr. Brand, Cooper, eksplodiralo je
v dr. Mannovi postojanki.
TARS, TARS! Ob deseti uri.
Obvesti me, ko bo TARS na krovu.
Romilly ni preživel.
Nisem ga mogel rešiti. –TARS je gor. –Jaz bom prevzel!
Imaš položaj Rangerja? –Leti v orbito.
Če prevzame nadzor nad ladjo, bomo umrli.
Kar pustil bi nas tu? –Saj nas že!
Pojdite dol. Počakajte pri avtu.
Dajmo. Dajte mi vaše torbe!
Takoj na zadnji sedež!
Dr. Mann, odzovite se! Dr. Mann, odzovite se!
Ne pozna postopka za vkrcanje na Vzdržljivost. –Avtopilot pa ga.
Ne, odkar ga je TARS onesposobil! –Lepo!
Kolikšna je tvoja nastavitev zaupanja, TARS? –Nižja kot tvoja!
Ne poskušajte se vkrcati. Ponavljam, ne poskušajte se vkrcati.
Samodejno vkrcanje preklicano.
Zavrnitev. –Ni dovoljenja. –Zavrnitev!
Ni dovoljenja.
Ne poskušajte se vkrcati! Prosim, odzovi ...
Počasi se premikamo proti Vzdržljivosti.
Nepopoln kontakt. –Zavrnitev! –Loputa zaklenjena.
Se je že pričvrstil gor? –Nepopolno.
Dr. Mann ...
Odklenjam loputo.
Dr. Mann, ne odpirajte lopute.
Ponavljam, ne odpirajte lopute. Če jo odprete, bo loputa pod pritiskom.
Kaj se zgodi, če odpre loputo? –Nič dobrega.
V redu, vzvratno. Retro potisniki nazaj, CASE! –Na polno. –Nazaj!
CASE, pošlji sporočilo na računalnik na krovu,
in naj se predvaja kot nujno sporočilo.
Dr. Mann, ne odpirajte zračne lopute.
Ponavljam, ne ... –Brand?
Ne vem, kaj ti je povedal, ampak prevzemam nadzor nad Vzdržljivostjo.
In potem se bomo pogovorili o dokončanju naloge.
Dr. Mann, poslušajte me!
Ne gre za moje življenje, ali za Cooperjevo,
gre za človeštvo.
Obstaja trenutek ...
Ni gotovo.
O, mojbog!
Cooper, nima smisla porabljati gorivo ... –Analiziraj vrtenje Vzdržljivosti.
Cooper, kaj delaš? –Vkrcal se bom.
Računalnik pravi, da je rotacija 67, 68 rpm.
Pripravi se na prilagoditev naše rotacije k njihovi. –Ni mogoče.
Ne, je pa potrebno.
Vzdržljivost vstopa v atmosfero.
Ni opremljena z vročinskim ščitom.
CASE, pripravljen? –Pripravljen.
Cooper, ni čas za pazljivost.
CASE, če omedlim, prevzemi krmilo.
TARS, pripravi se na vžig pristajalnih mehanizmov.
Vzdržljivost se segreva. –Še 6 metrov.
Tri stopinje na desno, Cooper. –Še 3 metre.
Cooper, poravnani smo!
Začni vrteti!
Drži se, TARS!
Drži se!
Pričvrščeni smo, Cooper. –Zdaj pa upočasni!
Počasi.
Retro potisniki!
Vžigam glavne motorje!
Letimo iz orbite. Dajmo, punca!
Ugašam motorje.
Smo izven orbite!
V redu! Zdaj pa naslednji trik!
Bolje, da je dober. Vleče nas v Velikanko.
Sranje. CASE, prevzemi. –Razumem.
Cooper, drsimo proti Velikanki.
Naj uporabim motorje?
Ne, morava jo pustiti, da zdrsi kolikor daleč lahko!
Poročaj. –Dobre in slabe novice, Cooper.
Ja, k vragu s tem, TARS! Naravnost povej.
Rezervni generator je prispeval, da sistemi delujejo. Vsi so v redu.
Dobro! V redu. Navigacijsko središče je popolnoma uničeno.
Nimamo dovolj življenjske podpore za vrnitev na Zemljo,
lahko se pa privlečemo do Edmundsovega planeta. –Kako je z gorivom?
Ni ga dovolj. Ampak imam načrt.
Pustimo, da nas Velikanka potegne
k horizontu, in nas kot frača
zaluča proti Edmundsovem planetu. –Ročno?
Zato sem tukaj jaz. Odpeljal nas bom v kritično orbito.
Kaj pa časovni zaostanek?
Nikogar od nas zdajle ne zanima relativnost, dr. Brand.
Oprosti, Cooper.
Ko enkrat dosežemo dovolj hitrosti
okoli Velikanke, uporabimo Pristajalnik 1
in Ranger 2 za raketni pogon,
da nas potisneta izven težnosti črne luknje.
Pristajalnikove vezi so uničene,
zato ga bomo morali ročno nadzorovati.
Ko bo Pristajalnik 1 odvržen, se bo TARS odklopil
in izginil v črni luknji! –Zakaj se mora TARS odklopiti?
Znebiti se moramo teže, da uidemo težnosti. –Tretji Newtonov zakon.
Edini način, da so ljudje nekam prišli, je bil, da so morali nekaj odvreči.
Cooper, tega ne moreš prositi od TARS-a. –Robot je,
zato ga ni treba prositi. –Cooper, ti kreten!
Oprosti, malo hrešči. –To smo nameravali, dr. Brand.
To je edina možnost, da rešimo ljudi na Zemlji.
Če najdem način, da oddajam kvantne podatke, ki jih najdem tam, bodo morda preživeli.
Upajmo, da je tam sploh še kdo.
Največja hitrost dosežena.
Pripravite se na izstrelitev potisnikov.
Pripravljeni? –Pripravljeni. –Pripravljeni.
Vklop glavnega motorja v 3, 2, 1 ...
Motorji Pristajalnika 1 na moj ukaz,
3, 2, 1 ...
Motorji Rangerja 2 na moj ukaz,
3, 2, 1 ...
Ta mali manever nas bo stal 51 let!
Nisi slab za 120 letnega starca!
Pristajalnik 1, odcepi se na moj znak,
3, 2, 1 ...
Odcepi se!
Zbogom TARS! –Zbogom dr. Brand. Se vidiva na drugi strani, Coop.
Se vidiva, namazanec!
Dobro, CASE. Lepo lahkomiselno pilotiranje!
Naučil sem se od najboljšega!
Ranger 2, pripravi se na odcepitev.
Kaj, ne, ne! Cooper, kaj pa počneš?
Tretji Newtonov zakon. Nekaj moraš odvreči!
Rekel si, da je dovolj sredstev za naju oba! –Zmenila sva se, Amelia,
90%.
Ne!
Odcepi se.
V redu, spuščam se dol.
Bližam se horizontu dogodkov.
Levo, spuščam se podenj ... da pridem skozi.
Bližam se ... temi ...
Vse je črno!
TARS, me slišiš? Vse je črno.
TARS, me slišiš? Konec.
Na zaslonih dobivam motnje.
Izgubljam nadzor nad krmilom.
Vidim bliske. Bliske svetlobe in teme.
Težnost in turbulenca sta visoka.
Računalnik je okvarjen.
Težnostni pritisk. Izgubljam nadzor nad krmilom.
Murph! Murph, počakaj!
Evakuacija.
Murph!
Murph! Murph! Murph!
Murph!
Ne, ne, ne. Murph!
Ne, ne!
Če boš šel, kar pojdi! –Ne.
Ne, ne hodi. Ne hodi, idiot! Ne hodi!
Morsejeva abeceda.
O
S
T
Murph, nimava časa za to. Daj no!
OSTANI!
Daj no, Murph, daj no! Kaj piše? Kaj piše?
Piše OSTANI!
Povej mu, Murph. Naj ostane.
Naj ostane, Murph.
OSTANI
Naj ostane, Murph!
Ne pusti me oditi, Murph!
Ne, ne, ne!
Ti si bil!
Ti si bil moj duh!
Cooper, Cooper, javi se! –TARS?
Razumem.
Si preživel? –Nekje ...
... v njihovi peti dimenziji. Rešili so naju!
Ja? Kdo pa sploh so 'Oni'?
In zakaj bi nam želeli pomagati?
Ne vem, toda zgradili so ta 3-dimenzionalni prostor
v njihovi 5-dimenzijski resničnosti, da bi ti lahko razumel. –Očitno ne deluje.
Ja, pa deluje. Videl si, da je čas predstavljen kot fizična dimenzija.
Ugotovil si, da lahko vplivaš na silo v času in prostoru. –Težnost,
da po njej pošljem sporočilo? –Tako je.
Težnost
lahko prestopa dimenzije, tudi čas?
Očitno res.
Imaš kvantne podatke? –Imam jih.
Prevedel sem jih v valovne dolžine,
a nič ne pride ven, Cooper. –Saj zmorem to.
Toda kaj bodo tako zapleteni podatki otroku? –Ne kateremu koli otroku.
Daj, očka!
Murph, ogenj so pogasili! Pridi!
Čeprav boš zdaj komuniciral z njo, bo potrebovala leta, da bo razumela!
Ne, razumem, TARS, toda nečesa se morava domisliti,
ali pa bojo ljudje na Zemlji umrli! Misli, misli, misli!
Cooper, niso naju pripeljali sem, da bi spremenila preteklost.
Ponovi to. –Niso naju pripeljali sem, da bi spremenila preteklost.
Sploh naju niso pripeljali sem Oni.
Sami smo se!
TARS, povej mi koordinate NASA-e v dvojiškem sestavu.
Prevajam v dvojiški sestav.
Nisem duh.
Težnost je. –Mar še ne razumeš, TARS?
Sam sem se pripeljal sem!
Tu sva, da komunicirava s pomočjo 3- dimenzionalnega sveta!
Midva sva prehod!
Mislil sem, da so me izbrali.
Pa niso izbrali mene, temveč njo! –Za kaj, Cooper?
Da reši svet!
Vse to! V sobi majhne deklice.
Vsak trenutek je neskončno zapleten.
Oni imajo dostop do neskončnega časa in prostora
vendar tega ne vidijo kot celoto!
Ne znajo najti določenega prostora v času. Ne znajo komunicirati.
Zato sem jaz tukaj. Najti moram način,
da povem Murph, kako sem našel ta trenutek. –Kako, Cooper?
Ljubezen, TARS, ljubezen!
Kakor je rekla Brandova. Moja povezanost z Murph je izmerljiva.
Ona je ključ. –Zakaj sva tukaj?
Da ugotoviva, kako povedati.
Ura!
Pretvori podatke v premik velikega kazalca.
TARS, prevedi podatke v Morsejevo abecedo in mi jih posreduj.
Prevajam v Morsejevo abecedo. Cooper, kaj če se ne vrne?
Vrnila se bo.
Že prihaja, Murph!
Prav, prihajam! –Kako veš?
Ker sem ji jo dal!
Morsejeva abeceda se glasi pika, pika, črta, pika,
Pika, pika, črta, pika,
pika, črta, pika, pika,
pika, črta, pika, pika.
Vrnil se je! –On je bil.
Ves ta čas nisem vedela, da je bil on.
Očka nas je rešil!
Eureka!
To je tradicija.
Eureka!
Je delovalo? –Mislim, da je.
Kako veš?
Ker masovna bitja zapirajo Teserakt.
Še ne razumeš, TARS?
Niso bitja.
Mi smo!
Kar sem jaz delal za Murph, so oni delali zame!
Za vse nas. –Cooper, ljudje niso mogli narediti tega.
Ne. Ne še. Vendar bodo nekega dne.
Ne jaz in ti. Ampak ljudje.
Civilizacija, ki se je razvila čez 4 dimenzije, ki jih poznamo.
Kaj se zgodi zdaj?
G. Cooper.
Počasi, gospod. Lepo počasi, g. Cooper.
Ne pozabite, da niste več tako mladi.
Pravzaprav ste stari 124 let.
Počasi, gospod.
Imeli ste neizmerno srečo.
Rangerji so vas našli s kisikom za le nekaj minut.
Kje sem?
Cooperjeva postaja.
V tem trenutku kroži okoli Saturna.
Cooperjeva postaja?
Lepo, da ste jo poimenovali po meni!
Kaj? –Postaja nima imena po vas, gospod,
Ima ima po vaši hčeri.
Čeprav je vedno poudarjala, kako pomembni ste bili. –Je še živa?
Tukaj bo v nekaj tednih.
Prestara je, da bi se selila iz postaje na postajo,
ko pa je slišala, da so vas našli ...
No, saj govorimo o Murphy Cooper!
Seveda!
Čez nekaj dni boste lahko šli.
Prepričan sem, da vas bo zanimalo, kaj je novega.
O vas sem napisal seminar v šoli.
Vem vse o vašem življenju na Zemlji.
Ja ... Brand.
Gospod, če bi mi lahko sledili? Imam presenečenje za vas.
Ko sem to predlagal ge. Cooper,
sem bil vesel, ko se ji je zdelo popolno.
Seveda nisem govoril z njo iz oči v oči.
Moj oče je bil kmet. Kot so bili takrat vsi.
Preprosto ni bilo dovolj hrane.
Čez usta in nosove smo nosili platnene trakove.
Da ga ne bi preveč vdihnili.
Potrdila je, kako radi ste kmetovali.
Je rekla to? Ali res?
Ljubo doma, kdor ga ima!
Vse je na svojem mestu. Vse so točne kopije.
Ja.
Ali je to res? –Ja, naprava, ki smo jo našli skupaj z vami blizu Saturna.
Njen napajalnik je uničen, ampak lahko vam priskrbimo drugega.
Ja, prosim!
Nastavitve.
Osnovne nastavitve.
Varnostne nastavitve.
Iskrenost, nova nastavitev.
95%. –Potrjeno. Dodatne spremembe?
Humor: 75%.
Potrjeno.
Samouničenje čez 10, 9 ...
Pa naj bo 60%.
60% potrjeno.
Tok tok. –Hočeš 55%?
Je bilo res tako?
Nikoli ni bilo čisto.
Ne briga me, da se pretvarjamo, da smo se vrnili na začetek.
Rad bi vedel, kje smo.
Kam gremo?
G. Cooper. –Ja? –Vsa družina je tam notri.
Družina?
Ja, vsi so jo prišli pogledat. Spala je skoraj 2 leti.
Rekla si jim, da rad kmetujem?
Jaz sem bil, Murph!
Jaz sem bil duh!
Vem.
Ljudje mi niso verjeli, mislili so, da sem vse naredila sama.
Toda vedela sem, kdo je bil.
Nihče mi ni verjel.
A vedela sem, da se boš vrnil.
Kako?
Ker mi je moj očka obljubil!
Zdaj sem tukaj, Murph. Tukaj sem!
Ne. Noben starš ne bi smel pokopati svojih otrok.
Zdaj imam svoje otroke.
Ti pojdi!
Kam?
Brandova.
Tam zunaj je.
Postavlja tabor.
Sama, v nenavadni galaksiji.
Morda se ravno zdaj pripravlja
na dolg počitek.
V svetlobi našega novega sonca.
V našem novem domu.
Prevod: Grimpy Za DVDSCR prilagodil Zacamacafaca