Dette er Ardèche Floden i Sydfrankrig.
Knap en halv kilometer herfra -
- begav tre mænd sig på ekspedition før Jul i 1994.
De kom denne vej.
De ledte efter luftstrømme dybt nede fra jorden.
Som tegn på underjordiske grotter.
Da de omsider fornemmede en svag luftstrøm, -
- begyndte de at rydde klippestykkerne væk -
og fandt en smal skakt ned i klippemassivet.
Kun med besvær kunne man klemme sig ned gennem den.
De bevægede sig ned i det ukendte.
Det skulle blive en af de største opdagelser -
i menneskets kulturhistorie.
Først lod grotten ikke til at rumme noget særligt.
Den var dog usædvanlig smuk.
Men til sidst, langt inde, fandt man dette.
Grotten viste sig at være helt uberørt.
Den havde været effektivt gemt af vejen i titusind år.
Den rummede hulemalerier, der var 32,000 år gamle.
De ældste malerier, man nogensinde har fundet.
Dobbelt så gamle som tidligere fund.
Til minde om opdageren, Jean-Marie Chauvet,
- bærer hulen nu navnet Chauvet Grotten.
Denne vej gennem Ardèchekløften fører til grotten.
Det er tidligt forår.
Vi har fået en en særlig tillladelse -
af det franske kulturministerium til at filme i grotten.
Da grotten blev opdaget, -
- indså man straks dens store betydning -
- og valgte helt at lukke for adgang til grotten.
Kun udvalgte videnskabsfolk får lov til at komme her.
Arkæologer, kunsthistorikere, palæontologer -
og geologer.
De kommer for at forske.
De har knap to uger sidst i marts -
og begyndelsen af april.
Dette er en af de få gange, -
hvor andre end de to vagter -
- får lov til at komme ind i grotten.
Grotten er som et fastfrosset splitsekund i tiden.
Dens uberørthed skyldes dette klippemassiv.
For 20.000 år siden -
fandt et enormt klippeskred sted, -
- som blokerede grottens oprindelige indgang -
og skabte denne tidslomme.
En gangsti i træ fører til grottens indgang.
Den smalle tunnel, som hulens opdagere kravlede igennem, -
- er blevet udvidet og forsynet med en massiv ståldør.
Ikke ulig bankernes.
Efter vi er kommet indenfor, -
bliver døren straks lukket, -
- så grottens følsomme klima ikke lider skade.
På vores første tur ind i grotten -
- har vi kun beskedent kameraudstyr med os.
I dette smalle venteværelse -
- får vi sterile støvler på og sikkerhedsinstrukser.
Når den har rørt klippen, er det fingrene væk.
Clottes så som den første videnskabsmand grotten, -
- få dage efter den var blevet opdaget.
I fem år lige til sin pensionering -
- var han leder for gruppen af videnskabsfolk.
Vores guide fører os ned gennem første stejle tunnel, -
- der falder lodret mod hulens bund.
Da filmholdet kun består af fire personer, -
- må vi alle påtage os tekniske opgaver.
Vores tilladte tid i grotten er uhyre begrænset.
Jeg tager også en lygte.
Klokken er 15.05.
Vi har en time.
Ikke alene er tiden knap, vi må heller ikke røre noget.
Vi skal holde os på den 60 cm smalle gangsti.
Vi må kun bruge 3 projektørlys, -
- der er tilsluttet batterier i vores bælter.
Da gangene blev lavet, værnede man om stalagmitterne.
Det er rart at se.
Alle bevæger sig i en lang række,
så filmholdet kan ikke gemme sig -
eller undslippe kameralinsen.
Det første store kammer, vi kommer til, -
er grottens oprindelige indgang.
I forhistorisk tid før klippeskredet -
- må dagslyset være nået herind.
Til venstre, lige inden for i grotten, -
kunne man se indgangen.
Den arkæologiske indgang.
Folk kunne bevæge sig plant herind.
De behøvede ikke nogen stige.
Klippeskrænten styrtede sammen.
Derfor alle stenstumperne.
Man kan ikke se det udefra, men indefra kan man.
Derovre har vi prikkerne.
De røde prikker.
Det var de første, jeg så, da jeg kom ind i grotten.
Store prikker lavet med håndfladen.
Her er kraniet fra en stor hulebjørn.
En han, formodentlig.
Der er mange af dem.
I dette enorme kammer, -
der er det største i grotten, -
- er der ingen malerier, bortset fra allerlængst inde.
Da indgangen stadig var passabel, -
må lyset være nået herind.
Ellers ville de have malet i buldrende mørke.
Dette er en hulebjørn i sort streg.
Billederne så så nymalede ud, -
- at man var i tvivl om, hvor vidt de var autentiske.
Men billedet er dækket af et hårdt lag kalcit, -
- som er tusinder af år om at dannes.
Et bevis på, at der ikke kunne være tale om forfalskninger.
Og her har vi en smuk hest, en af de smukkeste i grotten.
Den kunne næsten være malet i går.
Se, hvor frisk den er!
Her bag hesten er der to store pattedyr.
Her har hulebjørnen lavet ridser.
Men ridserne har ikke samme farve.
Måske er de 5-10,000 år ældre end billederne.
Dether er et fantastisk sted i grotten.
Det velkendte Hestenes Panel.
Det er malet i en lille niche.
Gennem hullet der strømmer der vand ind -
efter en uge med regn.
Det er nok derfor, man har malet dyrene dér.
Det er et af verdens store mesterværker.
For disse palæolitiske malere -
- kunne samspillet mellem lys og skygge -
- have set nogenlunde sådan ud.
For dem var dyrene måske i bevægelse, i live.
Bemærk, at kunstneren malede denne bison med 8 ben -
- for at antyde bevægelse. Næsten en slags proto-biograf.
Væggene er ikke jævne.
De har deres egen tredimensionelle dynamik, -
- deres egne bevægelser, og dét brugte kunstnerne.
I øverste venstre hjørne ses endnu et dyr med mange ben.
Næsehornet til højre illuderer også bevægelse.
Ikke ulig rammerne i en animationsfilm.
Malerne taler til os fra et kendt, men fjernt univers.
Det vi ser her er nogle få af millionvis af spatialpunkter.
Videnskabsfolk har kortlagt hver en milimeter i grotten -
ved hjælp af scannere.
Hver mindste detalje i grotten er registreret.
Således tager grotten sig ud i sin helhed.
Den er 396 meter lang.
Dette kort bruges i alle videnskabelige projekter.
Vi ønsker at skabe et nyt syn på grotten.
Gennem præcision og videnskabelig metode.
Men det er ikke målet i sig selv.
Målet er at fortælle historier om,
hvad der foregik i grotten i fortiden.
Det er som at lave et filmregister over Manhattan.
4 millioner personer. Drømmer eller græder de om natten?
Hvilke håb nærer de? Hvem er deres familier?
Det afslører registret ikke.
Vi får det aldrig at vide, for fortiden er gået tabt.
Vi kan ikke rekonstruere det forgangne.
Vi kan kun gøre os forestillinger ud fra nutiden.
Du er et menneske, jeg er et menneske.
Når man kommer til grotten, er der selvfølgelig...
Jeg har min egen baggrund...
Hvad er din baggrund?
Jeg var ansat i et cirkus, men blev arkæolog.
I et cirkus? Som hvad? Løvetæmmer?
Nej, ikke som løvetæmmer. Som cykelartist og jonglør.
Mit første besøg i grotten varede fem dage.
Det var fascinerende. Hver nat drømte jeg om løver.
Hver dag bød på nye chok.
Følelsesmæssige chok.
Jeg er videnskabsmand, men også et menneske.
Efter fem dage i grotten ville jeg ikke være der mere.
Jeg havde brug for ro til at fordøje indtrykkene.
Du drømte ikke om malede, men om rigtige løver?
Begge dele.
Var du bange i dine drømme?
Ikke bange, næh... Snarere...
fascineret og dybt forundret.
En form for indirekte erkendelse.
Kan vi få stilhed?
Vi skal lytte til stilheden i grotten.
Måske kan vi høre vore egne hjerter slå.
Disse billeder er erindringer om tabte drømme.
Er hjerteslagene deres eller vores?
Vil vi nogensinde forstå disse kunstneres visioner -
over så svimlende tidsafstande?
Der hviler en aura af melodrama over dette landskab.
Det kunne forveksles med en Wagner opera.
Eller med et maleri fra den tyske romantik.
Er dette vort bindeled til dem?
Denne iscenesættelse af landskabet som opera -
- har romantikken dog ikke eneret på.
Stenaldermennesket havde måske en lignende sans for det indre landskab.
Det synes helt naturligt, der er så mange palæolitiske huler -
i dette område.
Chauvet Grotten ligger øverst på denne klippe.
Grotten forbindes også med dette naturfænomen.
Den smukke Pont d'Arc.
Måske var Pont d'Arc i den lokale mytologi -
ikke blot et vartegn.
Måske var den helt central for deres fortællinger og sagn.
Som en måde at forstå verden på.
Men hvordan så verden ud i den ældre stenalder?
For 35.000 år siden var Europa dækket af gletsjere.
Et brælandskabernes Europa med et tørt klima.
Koldt, men solbeskinnet, det er vigtigt at pointere.
I dette landskab så man næsehorn færdes langs floderne.
I skovene var der kæmpehjorte, -
- heste, rensdyr, bison og anteloper.
Det var rigt på dyr.
Biomassen i denne del af Europa var uhyre vigtig -
for menneskets udvikling, -
men også for kødædernes.
Forestil jer løver, bjørne, leoparder, ulve, ræve -
i enorme antal.
Og blandt alle disse kædædere og rovdyr stod mennesket.
Er den måde, hvorpå de tændte bål i grotten, -
- et bevis på, at de kastede deres egne skygger -
- op mod eksempelvis hestemalerierne?
Ilden var nødvendig for at kunne se hulemalerierne.
Og måske for at kunne iscenesætte folk rundt om dem.
I flammernes skær ser man folk danse frem for sig.
Fred Astaire!
Billedet af Astaire i skyggedans med sig selv -
- er et rammende eksempel på menneskets evne til at skildre.
En hvid væg og en sort skygge.
Menneskets tilstedeværelse i grotten var flygtig som skyggernes.
Der er bjørnekranier overalt.
Disse tilhører hulebjørnen.
En art beslægtet med mammutten og det uldhårede næsehorn, -
- der forlængst er forsvundet fra jordens overflade.
Flere titusind års tålmodige dryp -
- har aflejret tykke kalklag på dette kranium.
Det ligner nu en porcelænsskulptur.
Blandt alle disse knogler findes ikke en eneste menneskeknogle.
Det er bevist, at der aldrig har boet mennesker i grotten.
De brugte den kun til malearbejde og muligvis til ceremonier.
Michel Philippe har undersøgt knoglerne i Chauvet Grotten.
Grotten er et velegnet sted at opbevare knogler.
Bjørneknoglerne udgør 99 % af alle fund.
Der er også ulve, to kranier og adskillige knogler.
Der er også nogle få geder.
Fantastiske kranier i det våde kalksand.
Ganske flotte.
Når man lyser på dem, funkler kalkkrystallerne.
Der er også heste.
En hulehyæne.
Der er også et ørneskelet.
En kongeørn.
Den er næsten intakt og måske af nyere dato.
Den blev ført ind med regnvandet og klemt fast mod klippen.
Dens knogler er spredt ud over tre meter.
Vi vil ikke blot identificere konglerne.
Vi prøver også at finde ud af, om dyrene boede her, -
- om de blev flyttet hertil og i så fald hvordan.
Har bjørnene bragt knoglerne med sig?
Der er blevet gnavet i flere af dem.
Det kunne godt have været bjørne eller hyæner.
Videnskabsfolkene er indlogeret i et sportscenter i nærheden.
Skønt alle har deres særområder, -
- sammenligner og kombinerer de deres fund.
Vi var interesserede i disse to forskeres arbejde.
Carol og Giles, kan I forklare, hvad I laver?
Vi forsøger at finde konturerne af underliggende tegninger, -
- som er svære at se med det blotte øje.
Da vi ikke må røre grottens vægge, -
tager vi billeder, -
- som vi sammensætter til en mosaik.
Det skal være så rigt på detaljer som muligt.
Så lægger vi en transparent oven på fotoet.
Derved kan vi spore de underliggende indgraveringer.
Så vender vi tilbage til grotten.
Vi holder tegningerne mod de fundne konturer.
Det samme sker med de mærker, bjørnene har efterladt.
Så får vi en forståelse af hele forløbet.
Der er ridsemærker efter bjørne, -
- en sublim fingertegning af en mammut, -
- og igen ridsemærker hen over mammutten.
Rækkefølgen er vigtig, når man vil forstå hændelsesforløbet.
På computeren ser man tre faser.
Den første er 40.000 år gammel.
Fasen, hvor bjørnen ridsede i hulevæggen.
Den næste fase -
- rummer tegninger, der er over 2, 5 meter i højden.
De må være lavet med en pind.
Derefter følger hovedfasen -
for omkring 33.000 år siden.
Først har man skrabt i væggen -
for at nå ind til det hvide lag.
Derefter er de første figurer blevet indgraveret.
De to næsehorn, der angriber hinanden, nederst.
Så følger de tre tyre.
Til sidst ses en række heste, der bevæger sig nedad.
I slutfasen skabtes denne smukke hest, -
- der møder den besøgende, når han kommer ind i grotten.
Når man forbinder de enkelte dele, -
- opstår der en dynamisk, cirkulær bevægelse, -
nedefra til højre, -
og ind mod midten.
Der skabes en kraftfuld dynamik, -
- der forstærkes yderligere ved hestenes skrå bevægelse.
Der opstår en skarp kontrast.
Man har leget med kontrasten -
og hulevæggens form.
Det er som et staffeli. Man har brugt overfladen, -
- udnyttet materialerne, og blandet dem -
for at opnå denne stærke effekt.
Når man sammenligner alle malerierne i grotten, -
- tyder alt på, at disse heste er blevet skabt af en person.
Men lige i nærheden af hestene, -
- er der dyreskikkelser, som overlapper hinanden.
Det mest slående er, at man, -
- efter kulstofdatering har fundet stærke indicier for, -
at nogle af de overlappende figurer -
- er blevet tegnet med 5000 års mellemrum.
Rækkefølgen og forløbet af tid synes ubegribelig for os i dag.
Vi er fastlåst i historien, men det var de ikke.
Skønt tiden har sløret meget og kunstnerne forbliver anonyme, -
- er der dog en person, der skiller sig ud.
Dominique Baffier er palæolitisk kulturforsker.
Her undersøger hun et antal håndfladeaftryk -
sammen med kollegaen Valérie Feruglio.
Vi undersøger for tiden dette store vægmaleri, -
som er dækket af håndfladeaftryk.
Vi kan nu dokumentere, -
- hvilke stillinger, personen har indtaget, -
og hvordan han har bevæget sig.
Han har først siddet på hug -
- og siden strakt sig for at nå helt op med håndfladerne.
Maleriet består af håndaftryk fra et eneste menneske, -
- der må have været omkring 1, 8 m høj.
Et menneske.
På 1. 80 m.
Det er højt.
- Kun én person? - Kun én!
En, der målte 1, 8 m.
Læg mærke til en vigtig detalje.
Han har en lidt skæv lillefinger.
Det er bemærkelsesværdigt, da det fysisk virkeliggør -
- en forhistorisk person, som 32.000 år før os -
har betrådt hulen her.
Ovenikøbet kan man finde spor af ham længere ind i grotten.
Vi kan genkende ham på hans skæve lillefinger, -
- fordi han satte sit håndaftryk længere inde i grotten.
Vi kan følge hans spor.
Mme Baffier ledsagede os rundt.
Hun fungerer som huleinspektør.
Retningerslinjerne er strikse men fuldkommen rimelige, -
- når man tænker på, hvor skrøbeligt stedet er.
Her er der spor efter en hulebjørn.
Efter både for- og bagpoter.
Det er de længste spor efter en hjulebjørn, man kender i dag.
Det funkler og stråler af krystaller.
Her, hvor stierne krydser, finder vi billedet af panteren.
Det er stadig det eneste vægmaleri af en panter, -
- man kender fra ældste stenalder.
Her er vi kommet til et sted, -
- hvor konkretionsvækst har haft stor betydning.
Både på jorden og væggene -
- kan man se, at disse drypstensformationer -
- dækker alting som et glitrende lag.
Som en slags kaskade.
Med bølger.
Her er ryghvirvlen efter en bjørn.
Den er indsvøbt i et kalklag -
- og holdes sammen af kalkkrystaller.
Foran os på væggen -
- er der en strømmende draperiagtig konkretion.
Og her et lille hulrum, -
- hvor man ser spor efter gamle røde hulemalerier, -
- der er blevet skyllet væk af sivende vand.
Her finder man de helt oprindelige billeder.
Som dette insektformede et af slagsen.
Eller dette med form af en sommerfugl.
Eller en fugl i flugt...
Den ses også på dette klippestykke, -
der hænger ned fra loftet.
Stor og meget lille.
Den er forbundet med to lodrette striber, -
- der følger hængeklippens konturer.
Her står vi foran de store røde malerier.
De er uhyre spændende.
Disse sten er ikke drattet ned fra loftet.
Det er fortidsmennesket, der har bragt dem herind.
Hvorfor ved vi ikke.
Her er der et lille næsehorn -
- med et langt horn og en stribe langs bugen.
Nedenunder er der en hel række -
positive håndaftryk.
Derovre kan man se håndaftrykket efter den mand, -
- der også satte sine aftryk i grottens første kammer.
Man genkender hans skæve lillefinger.
Vi har altså kunnet følge ham herhen.
Her er nogle dyr, og her forreste del af et næsehorn -
med et meget stort horn.
Her er spor efter fakler.
Man brugte fakler for at kunne orientere sig.
Når træet var brændt ned, -
blev faklen skrabet mod muren -
for at genoplive flammen.
Sporene er friske.
Det ses ved disse små nedfaldne stykker kul.
Et af kulstykkerne er blevet kulstof-14-dateret.
Sporene efter faklen er 28,000 år gamle.
Her er et interessant maleri.
Det repræsenterer nogle nu uddøde huleløver.
Her er hannen. Bagerst. Den største af dem.
Den er skitseret i en streg, der er godt 1, 8 m lang.
Forrest ser man hunnen.
Hun er mindre og lader til at gnubbe sig mod hannen.
Denne skildring af huleløven -
har kastet lys over et mysterium.
Arkæozoologerne vidste ikke, om huleløven havde en manke -
- som den, nutidens afrikanske løve har.
Denne skildring af en huleløve, der er mere end 30.000 år gammel, -
- viser, at de ikke havde manker.
Se på omridset af hovedet, der er tydeligt afgrænset.
Det er utvivlsomt en han.
Man ser pungen lige her under halen.
Dette er et af hulens smukkeste malerier.
På højde med løvemaleriet længst inde i grotten.
Her ser man den teknik, fortidsmennesket benyttede.
Man ser også deres store viden om dyreriget.
De fortæller historier.
Her er en gruppe heste.
Deres åbne munde antyder, at de vrinsker.
Således får disse billeder også en lydlig dimension.
Man kan se to næsehorn i kamp.
Man kan se, hvordan de raser mod hinanden, -
hvordan de kaster benene frem.
Man kan næsten høre lyden...
af hornene, der rammer hinanden.
Her er en anden historie, en historie om løver.
En han gør kur til en hun, der ikke vil parre sig.
Hun sidder og knurrer.
Man kan høre hende knurre.
Læberne er spredte og tænderne blottede.
Hun er ikke glad.
Her en en bison på flugt.
Man kan høre hovene.
Dens mange ben vidner om bevægelse.
Den er på flugt sammen med uroksen.
Mme Baffier fører os ned i grottens inderste kammer.
Det gådefulde Løvernes Kammer.
En høj koncentration af giftig CO2 gas, -
der stammer fra træerne rødder, -
- siver ned i grotten gennem den porøse kalksten.
Vi kan kun opholde os i begrænset tid dette sted.
Det er ikke muligt for os at komme tæt på malerierne.
Der er ting, man ikke vil kunne vise i filmen, -
og ikke vil få at se.
Man kan ikke komme nærmere.
Det gælder fx disse skønne malerier i inderste grotte.
Gruppen af løver.
Især denne hængeklippe, -
- som skildrer den nederste del af en kvindekrop.
Man ser den pubiske trekant,
og hendes spredte ben, der deler sig ved knæet.
Det minder om de velkendte stenalderfigurer -
- fra udgravningerne i Schwäbische Alb i Tyskland.
Vi ser kun en side af kvindeunderkroppen, -
- da vi ikke kan komme om på den anden side.
Man kan ikke betræde jorden her.
Den er alt for skrøbelig.
Trækulsresterne ville blive ødelagt.
Det ville ødelægge sporene efter bjørne og mennesker.
Man må nøjes med at se halvdelen.
Hvis man fuldendte anden halvdel af kvindekroppen, -
symetrisk med de øvrige ben, -
- kunne man se, at den er forbundet med et bisonhoved -
med en menneskelignende arm.
Her står vi 30.000 år senere -
- med en myte, der har overlevet helt frem til vor tid.
Man finder også denne forening af kvinde og tyr -
i Picassos tegninger Minotaurus og Kvinden.
Dette er den eneste delvise skildring af et menneske i grotten.
Indtil videre vil den anden side af hængeklippen -
forblive utilgængelig for os.
Ligesom skaberne bag værket også må forblive en gåde.
Men nogle efterladte artefakter, -
- så som disse flintredskaber, lader sig lettere studere.
Egnsmuseet er fuldt af kulturgenstande fra området.
Vi har foretaget udgravninger på stedet...
Jean Michel Geneste kan kun fremvise ganske få fund -
fra Chauvet Grotten.
Vi har kun 2-3 kasser fra det område.
For at få mere at vide om den gådefulde kvindefigur, -
- har han lavet kopier af lignende figurer fra andre egne.
Man ser ligheden i denne Willendorf Venus.
Det er en kopi i kalksten, -
af en figur fra Østrig fra samme periode.
I Chauvet er kun den nederste del af maven bevaret.
Den er indlejret i en bison.
Samme visuelle konvention har holdt sig i live -
- helt frem til vore dages Baywatch.
Der er ingen tydelige skildringer af mænd, -
- men dette løvemenneske stammer fra Schwäbische Alb.
Det er en sælsom blanding af antropomorfisk form, -
menneskekrop og løvehoved.
Er det løvens sjæl i en menneskekrop?
En sammensat skabning, et nyt væsen?
Der er stof nok til eftertanke.
Det, som folk fra denne dal har efterladt sig, -
er stor kunst.
Ingen primitiv begyndelse, eller langsom evolution.
Kunsten skød snarere eksplosivt frem.
Det er som om menneskesjælen vaktes netop her.
Det er forunderligt at tænke på, -
at neandertalerne samtidig strejfede om i denne dal.
Men der må have været andre kunstneriske udtryksformer, -
som f. eks. musik.
For at undersøge dette har vi udforsket andre områder.
Det sydvestelige Tyskland var for 30-40.000 år siden -
- forbundet med denne dal via en isfri korridor.
Man skal huske på, -
- at Albbjergene var dækket af et 2, 7 km tykt islag.
Dette bandt så meget vand, -
- at havoverfladen lå godt 90 m lavere end i dag.
Datidens jæger kunne have gået fra Paris til London -
- over den tørre havbund i den Engelske Kanal.
En gåtur på godt 600 km i den retning, -
- ville føre én til Schwäbische Alb i Tyskland.
På museet i Blaubeuren -
kan man se kopier af palæolitiske Venus-figurer.
Blandt dem er Venus fra Hohle Fels helt enestående.
Den blev fundet i 2008 og er en sensation pga. sin alder.
Venus fra Hohle Fels er nok den ældste skildring, -
af et figurativt objekt, man overhovedet kender.
Det er den tidligste skildring af et menneske, -
- og den udgør selve grundlaget for al figurativ afbildning.
Senere blive mange forskellige dyr afbildet.
Disse dyreafbildninger i elfenben.
Eller de kendte afbildninger fra Chauvet -
af mammutter og løver.
Man ser et tydeligt slægtskab -
- mellem de schwabiske fund og afbildningerne i Chauvet.
Det er også fascinerende, at man for 40.000 år siden -
ser tegn på musikinstrumenter, -
og personlige prydgenstande.
Der er mytiske afbildninger, som klart viser, -
- at disse folk besad en religiøsitet, -
- der muliggjorde transformationen mellem menneske og dyr.
Denne statuette er udskåret af en stødtand fra en mammut.
Hvis vi ser nærmere på denne Venus fra Hohle Fels, -
- fremgår det tydeligt, at figuren ikke har noget hoved.
I stedet for et hoved har figuren en lille knop.
Måske har den været brugt som smykke på en snor.
Kønsattributterne er vigtige.
De forbinder figuren med begreber som reproduktion, -
frugtbarhed og seksualitet.
Centrale begreber for hele menneskeheden.
Selv den dag i dag.
Man må ikke glemme, at på den tid -
- var en stor del af Europa befolket af neandertalere.
Der var tale om et vendepunkt i menneskets udvikling, -
- hvor to menneskearter trak linjerne op.
Det vi ser gang på gang, er, -
- at neandertalerne, omend nok så sofistikerede, -
ikke havde symbolske artefakter.
Aldrig nogensinde.
Denne elfenbensmammut blev også fundet i Hohle Fels.
Denne smukke hest kommer fra samme område.
Man har også fundet fragmenter af fløjter.
Vi bad Dr. Conrad vise os en af originalerne.
Elfenbensfløjten er bemærkelsesværdig.
Maria Malina fandt den for et par år siden.
Man må forstå, at moderne arkæologi -
- ikke handler om dristige ekspeditioner med skovl og hakke.
Det er en højteknologisk videnskab, der går dybt i detaljen.
Millimeter for millimeter fjernes der sediment -
- fra disse 30-40.000 år gamle aflejringer.
Ved at arbejde så præcist gjorde Maria en række fund, -
- der siden er blevet sammenstykket.
Du kan forklare, hvordan det foregik.
Vi udarbejdede et inventar over alle artefakter.
Nogle blev fundet i 70erne -
under de første udgravninger.
Det var små brudstykker, som man kan se her.
Brudstykkerne af elfenben forblev en gåde i tre årtier.
31 af stykkerne kunne identificeres.
Vi fandt smådele med fløjtehuller -
og små mærker langs siderne.
Disse kunne muligvis være dele af en elfenbensfløjte.
Det var vigtigt at undersøge, hvordan fløjten var lavet.
Langs dens akse er der en spalte.
Begge dele af fløjten var blevet udhulet.
De små mærker, man ser langs spalten, -
- gjorde det muligt at sammenføje dem præcist.
Fløjten her er en af seks, man har fundet i Sydvesttyskland.
Der er ingen malerier i grotterne her, -
- men der er mange andre kunstgenstande.
Her i Geißenklösterle Grotten -
- er der gjort mange vigtige fund fra istiden.
Vi har fundet små elfenbenstatuer af bjørne og mammutter.
Bittesmå mammutter, meget skønne.
In 1992 var jeg med på udgravningsholdet.
Der boede mennesker her for 30-40.000 år siden.
Det var meget koldt dengang.
Albbjergene var dækket af 2500 m tykke gletsjere.
Dernede i dalen var der rensdyr og mammutter.
Der var meget koldt.
Af samme grund er jeg klædt som inuit.
Vi antager, at istidsfolk gik klædt på denne måde.
I rensdyrpels og med støvler af rensdyrpels -
og rensdyrlæder.
Ellers kunne de ikke modstå kulden.
Et af de vigtigste fund her fra grotten -
- er en lille fløjte lavet af spolebenet fra en grib.
Den viste sig faktisk at være pentatonisk.
Samme tonalitet, vi er vant til at høre i dag.
Jeg spiller gerne et lille stykke for jer.
Da jeg rekonstruerede fløjten for at høre, hvordan den lød -
faldt jeg over den her.
Det lyder lidt som Stars Bangled Banner.
Vi er tilbage i Frankrig nær Chauvet Grotten.
Eksperterne betjener sig af urgamle metoder -
- når de leder efter underjordiske huler i området.
Huleeksperterne har metoder til at finde underjordiske kamre.
Der er luftstrømme fra hulerne, som man bruger hænderne -
- eller kinderne til at mærke sig frem til.
Jeg prøver at gøre tingene på en anden måde.
Jeg bruger min lugtesans i mit arbejde.
Jeg sniffer mig frem til lugte fra hulens indre.
Her kunne jeg ikke lugte noget bortset fra naturen her.
Herude kan man lugte jorden, vild timian, vedbend...
Der er en hel masse lugte.
Men ingen af dem stammer fra en hule, -
- der har været lukket i tusindvis af år.
Jeg bruger denne metode, fordi jeg er parfumier.
Jeg oplever tingene på en lidt anden måde.
Jeg har altid skabt parfumer.
Jeg var formand for de franske parfumierer i flere år.
Der er planer om at bygge en temapark for turister, -
- med en tro kopi af grotten, der kun ligger få km herfra.
I denne kopi skal der måske indgå lugte -
- der er genskabt efter præhistorisk model.
Den lugt, man fornemmer nu, har ikke megen kraft.
Den er meget svag.
Der er kun få emissioner.
Men med lidt fantasi kan vi måske genskabe sceneriet.
Et sceneri med 25.000 år gamle lugte, -
og alle datidens dyr.
Bjørne, ulve, måske selv næsehorn og mennesker.
Der er spor af dem i form af brændt træ, harpiks -
- alle mulige lugte fra naturen omkring grotten.
Vi kan rejse tilbage i fantasien.
Med hans blik for det underfulde forvandles grotten -
- til et fortryllet, fantastisk univers, -
- hvor tid og rum mister sin betydning.
Disse krystalformationer er tusindvis af år om at dannes.
Hulens kunstnere nåede aldrig at se dem.
Mange af dem blev først dannet -
- efter jordskred havde forseglet indgangen.
I en utilgængelig del af grotten -
- finder man fodspor efter en 8-årig dreng -
- ved siden af sporene fra en ulv.
Var der en sulten ulv, der fulgte efter drengen?
Eller fulgtes de ad som venner?
Eller er der 1000 år mellem de satte deres aftryk?
Det får vi aldrig at vide.
Vi følte os små i de store kamre, -
- der kun var oplyst af vores flakkende lys.
Vi lod os gribe af sære, irrationelle fornemmelser.
Som om vi forstyrrede stenalderfolkene i deres arbejde.
Som om deres øjne hvilede på os.
Denne følelse blev delt af såvel videnskabsfolk -
som af grottens opdagere.
Det var en lettelse at komme op i dagslyset igen.
Vi bad Jean Geneste fortælle os -
- om de jagtmetoder, stenalderfolket brugte.
Tusinder af år før bue og pil blev opfundet.
De oprindelige Chauvet-folk havde rig adgang til storvildt.
De jagede overalt i Frankrig og Europa.
På deres bopladser har vi fundet mange knogler -
fra rensdyr, bison, heste og også fra mammutter.
De havde udviklet deres egne jagtteknikker.
Spydspidssystemet var meget sindrigt.
En spydspids på et træskaft.
Spydspidsen er bundet fast til skaftet.
Man brugte en gaffel med spydspidsen midt i.
Den var meget solid.
Den blev brugt til at dræbe bison og heste med.
Den er uhyre stærk og kraftfuld.
Men våbnet blev ikke kun kastet med hånden.
Det var ikke effektivt nok.
Vi mener, at man i begyndelsen af den sene stenalder -
- havde udviklet en kastespyd-metode.
Yderst på spidsen sidder der en krog eller en tand.
Det forlængede skaft gør spyddet meget kraftfuldt.
Det øger præcision og træfsikkerhed.
Nu skal jeg vise jer det.
Her er spyddet med flintespids.
Der skal være en lille fordybning bag på spyddet.
Vi mener, man brugte fjer til at styre med.
Jeg vil demonstrere, hvordan man dræbte en hest.
Hans forsøg ser måske ikke overbevisende ud, -
- men der er tale om et kraftfuldt våben.
Der er fundet spydspidser dybt inde -
- i skulderbladene på heste og mammutter.
Det flyver 30 meter i lige linje.
Stenalderfolkene var vist bedre til det end dig.
Jeg ville ikke have let ved at dræbe en hest med dether.
I midten af april afslutter videnskabsfolkene deres arbejde.
Nu får vi fri adgang til grotten.
Men vi må kun være her i én uge, og kun 4 timer om dagen.
Den kendte Lascaux Grotte måtte lukkes, -
- da udånding fra horder af turister -
- fik mug til at gro på hulevæggene.
Vi bevæger os ind i Chauvet Grotten -
- velvidende at dette er vor eneste og sidste chance -
for at filme.
Mysteriet om minotaurus og kvinden blev opklaret, -
- da vores guider lod os fæstne et lille kamera til en pind.
Bisonen synes at favne den nøgne kvindes kønsdele.
Urfolk, og heriblandt formentlig også stenalderfolk, -
- havde to begreber, der ændrede vores syn på verden.
Begreberne fluiditet og permeabilitet.
Fluiditet betyder, at de kategorier, vi benytter -
- som mand, kvinde, hest, træ osv. , er flydende.
Træet kan tale, et menneske kan omformes til et dyr, -
og omvendt, under de rette omstændigheder.
Begrebet permeabilitet betyder, -
- at der ingen grænser går mellem den verden, vi befolker, -
og åndernes verden.
En væg kan tale til os, acceptere eller afvise os.
Shamanen kan sende sin ånd ind i det overnaturliges verden.
Eller tage imod gæstende ånder.
Kombinerer man disse to begreber, -
- forstår man, hvor forskelligt livet må have udfoldet sig -
i forhold til i dag.
Mennesket er blevet beskrevet på mange måder.
En gang som homo sapiens, ja, stadig som homo sapiens.
Det vidende menneske.
Det er ikke nogen god definition.
Vi ved ikke særlig meget.
Måske hellere Homo Spiritualis.
Stærkeste antydning af noget åndeligt, -
- af en åndelig ceremoni i grotten, -
er dette bjørnekranium.
Det ligger lige midt på en sten, -
der ligner et alter.
En helt bevist iscenesættelse.
Kraniet skuer mod grottens indgang.
Rundt om det har man fundet rester af kul, -
- der muligvis stammer fra røgelse.
Hvad der nøjagtigt er foregået, vidner kun malerierne om.
Hvis man vil forstå det bedre, -
må man forlade grotten.
Man begynder i grotten, og går så udenfor.
Hvor langt ud? Hvorhen?
Tja, hvorsomhelst...
Tager man andre kulturer i nærsyn, -
- vil man bedre kunne forstå, hvordan disse kulturer -
- har forholdt sig til helleristninger.
I Australien, Nordamerika, eller i Sydafrika.
Aboriginalerne i Australien levede indtil for ganske nylig -
nærmest som stenaldermennesker.
De malede og skabte helleristninger -
helt frem til 1970'erne.
Nogle steder har man bevaret denne tradition.
Men traditionen har ændret sig siden begyndelsen af 1900-tallet, -
hvor man opdagede helleristningerne.
Vi kan lære at se helleristningerne fra en helt anden synsvinkel, -
end den vi plejer.
Kan du give et eksempel?
I Nordaustralien, engang i 1970erne, -
- var en etnograf på feltarbejde sammen med en aboriginal.
Det var hans informant.
De kom til en hule med smukke malerier, -
som var ved at forfalde.
Aboriginalen blev ked af at se malerierne forfalde.
I det område er der tradition for at friske malerierne op.
Gang på gang.
Så han satte sig ned for at fikse op på malerierne.
Etnografen spurgte, som alle vesterlændinge ville gøre, -
"Hvorfor maler du?"
Mandens svar var temmelig forvirrende.
Han sagde: "Jeg maler ikke. "
"Det er åndens hånd, der maler. "
En åndelig hånd?
Ja, manden er en del af denne ånd.
Tror du, malerierne i Chauvet Grotten -
- blev en slags undfangelse af den moderne menneskesjæl?
Hvad er menneskelighed?
Menneskelighed er evnen til at kunne tilpasse sig verden.
Mennesker er nødt til at tilpasse sig natur og samfund, -
dyr og mennesker.
De skal kunne kommunikere.
De indgraverer deres minder besynderlige steder -
- så som på mure, på små stykker træ...
Det er Cromagnon-menneskets opfindelse.
Hvad med musik?
Ja, sange, mytologi, musik.
Man fandt på at afbilde -
dyr, mennesker og ting figurativt -
- for at kunne kommunikere med fremtiden.
For at fremmane fortiden og overføre information -
- gennem et medium, der er sproget overlegent.
Vha. tegn frem for mundtlig overlevering.
En opfindelse, som vi benytter os af i dag.
Tag kameraet som eksempel.
Ved Rhône Floden ligger et af Frankrigs største a-kraftværker.
Chauvet Grotten befinder sig ca. 30 km i fugleflugstlinje -
- bag de bakker, der ses i baggrunden.
Overskudsvand fra reaktorernes kølesystemer -
- bliver omdirigeret knap 1 km for at skabe en tropisk biosfære.
Damp pumpes ud i enorme drivhuse.
Og man udbygger stadig.
Man har udsat krokodiller i denne udklæknings-jungle -
- og de stortrives i det varme reaktorvand!
Der er blevet flere hundrede af dem.
Det kan næppe undre nogen, at der også er mutant-albinoer.
En tanke fødes i dette surrealistiske miljø.
For ikke så længe siden, kun få titusind år tilbage i tiden, -
- var her adskillige kilometertykke gletsjere.
Nu sprutter og damper en ny form for klima.
Snart når disse albinoer måske frem til Chauvet Grotten.
Når de ser malerierne, hvad vil de så tænke?
Intet er virkeligt. Intet er sikkert.
Det er svært at blive klog på, -
- om disse skabninger bliver deres egne dobbeltgængere.
Mødes de virkelig?
Eller er det en indbildt spejlreflektion?
Er vi selv krokodiller, der stirrer ned i en afgrund af tid, -
- når vi ser på billederne i Chauvet Grotten?
Danish translation by: SubVersion