Jsem tak plný.
Měla jsi pravdu, ten chleba už jsem si dávat neměl.
Nedáme si dezert napůl?
Jsi v pořádku? Zdá se mi, jako bys tu ani nebyla.
Jen se snažím rozmyslet si, co vlastně chci.
Jo, já taky. Co kdybychom to řekli najednou?
Raz, dva, tři...
- Chci se nechat rozvést. - Creme brulée.
Je čas jít spát.
To nic, je to moje chyba.
Tak rychle do postele, než se vrátí tví rodiče.
Žádné smutné oči, to na mě neplatí. Jdi si vyčistit zuby.
To nic neřekneš?
Jsme svoji 25 let a ty mi nemáš co říct?
Robbie?
Hele, Robbie, neviděl jsi Mollyin domácí úkol?
Vypadni odtud!
Panebože!
Zavři ty dveře!
Robbie, moc se omlouvám, nic jsem neviděla.
Panebože!
Dobře, ty nemluvíš a víš, že mě to akorát přiměje k tomu, abych mluvila víc a víc.
A to je možná dobře, víš? Protože to možná jen tak řeknu.
Možná ti prostě řeknu, že jsem se s někým vyspala.
David Lindhagen.
Z práce.
- Potkal jsi ho na té Vánoční párty... - Přestaň, prosím.
- Je to ten poslední člověk na světě... - Pokud nepřestaneš, tak vystoupím z auta.
A myslím, že fakt, že k tomu došlo, akorát ukazuje, jak moc nám to nefunguje.
- Dobře. - Jak moc jsme... Cale!
Panebože, Cale!
Jsi v pořádku?
Dnes večer odejdu z domu, ale už o tom prosím tě nemluv.
Dobře.
Promiň, že jsi to musela vidět.
Ne, to nic. Měla jsem zaklepat.
Jen tak pro zajímavost, když to dělám, tak myslím na tebe.
Robbie!
- Mám tvojí fotku a pořád se na ni dívám. - Přestaň.
Miluju tě, Jessico.
Žádám tě, abys toho nechal.
Vím, že je ti 17 a mě bylo právě 13,
a že jsem stejně starý jako tvůj mladší brácha,
ale na našem věkovém rozdílu už nebude brzy vůbec záležet.
Všechno je v pořádku, protože jsem si dost jistý, že jsi moje spřízněná duše.
Dobře.
- Poslyš, Robbie. - Jsme doma.
- A sakra. - Zdravím.
Zdravím, pane a paní Weaverovi. Jak jste se... Panebože? Co se stalo?
Paní Weaverová se chce nechat rozvést. A já jsem vyskočil z auta.
- Cale? - Co?
- Zlato. Cale... - Děti jsou pořádku. Nic se nestalo?
Tati?
Nazdar kámo, vůbec jsem si tě tam nevšiml.
- Vy se budete rozvádět? - Vlastně ano.
Jessico, snědla Molly večeři bez řečí?
Jo.
- Ty jsi vyskočil z jedoucího auta? - Ano, vyskočil jsem s jedoucího auta.
Neprala se s tebou?
- Ne, neprala. - Se mnou se pere pořád.
Mrzí mě, že jsi to musel zjistit takhle.
A proč jsi vyskočil z auta?
Jestli se s tebou prala, tak se omlouvám. - To nic.
Já u sebe žádné peníze nemám. Zlato?
- Ty už taky půjdeš spát, ano? - Vezmi si věci a já tě hodím domů.
Dobře.
Mně je to jedno. Miluju ho. Opravdu.
A vzhledem k příležitosti...
- Ano, chtěla bych být matkou jeho dětí. - Vážně?
Conan O'Brien? Ty bys šla do Conana O'Briena?
No to si piš že jo!
Jako kamarádka kamarádce ti říkám, že je to hnus.
Já ti nevím, tvůj život je tak nevinný.
Můj život není nevinný.
- Ale je. - Ne, není.
Ale je. Z LA jsi ještě nikdy nevytáhla paty.
Pořád se jen učíš, za to může pravděpodobně Richard.
Já jen...
Prostě mám o tebe strach, to je vše.
Máš tolik možností a ty se rozhodneš fantazírovat o zrzkovi Conanu O'Brienovi.
- Je vtipný. - Vypadá jako mrkev, zlato.
Kdo vypadá jako mrkev?
Zdravím.
Kdo vypadá jako mrkev?
Conan O'Brien.
Moje kamarádka Hannah si myslí, že je sexy.
To je zvláštní, protože já si myslím, že tvoje kamarádka Hannah je sexy.
Panebože. To jsi právě teď neřekl.
- Kolik ti vůbec je? - Jsi snad právník?
- Tak trochu. - No tak.
- Já vím. - Ty jsi právnička? Je?
Nemyslíš si, že na to, abys používal laciné sváděcí triky, jsi trochu starý?
Námitka. Navádění svědka.
A ty tvoje šaty tomu taky moc nepomáhají.
Panebože!
Tohle byl trik.
A to, že jsem támhle dvě hodiny sedím a nemůžu z tebe spustit oči, je fakt.
V tomhle baru je spousta překrásných žen,
včetně tvé kamarádky. Jak se vede?
Miluju tě.
Ale z tebe nemůžu spustit oči. To je fakt. Žádný trik.
Podle mě jsi velmi atraktivní.
- Jsem i já podle tebe atraktivní? - Jistěže ano.
- Ne. - Ale ano. Vidí to stejně.
- Ano. - Nevidím to stejně.
- Ale ano. - Ale ano.
Ne.
- Hannah, mohu tě pozvat na skleničku? - Ne.
- Ty říkáš ne hodně často, že? - Ne.
A sakra.
Mohu se přiblížit ke stolu soudce?
Vážně?
No tak, jen mě nech doříct mou závěrečnou řeč.
Jistě, pokračuj.
Hannah, žijeme v kontaktním světě, ne?
A ty začneš stárnout, že?
Tohle ti mohu zaručit.
Nikdy nebudeš litovat, že sis něco začala s chlápkem z baru,
který byl v posteli stejně divoký jako kocour z Toma a Jerryho.
Ale to, že toho nebudeš litovat teď, ti zaručit nemohu.
- To byl dvojnásobný protiklad. - Ty jsi dvojnásobný protiklad.
Dobře. Hannah? Mohu tě na něco pozvat?
Dobře. Víš ty co? Je čas jít domů.
Opravdu? To je trochu unáhlené, ale dobře.
- Jdu do toho. - To je ale překvapení.
Mám si dojít pro moje auto nebo pojedeme tvým?
Vzhledem k tomu, že jsi pila, tak budu řídit já.
- Liz? - Už jdu.
Mám zavolat Nanně?
Ale nic.
Takže Standford, jo?
Přeju ti to, to je skvělé.
- Tvůj otec na tebe musí být pyšný. - Jo, to je.
- Jste si jistý, že jste v pořádku? - David Lindhagen.
Bože!
Omlouvám se. Za to se omlouvám.
To nic.
Pane Weavere?
Jste ten nejmilejší táta, jehož děti jsem hlídala.
Úplně ze všech.
Jste opravdu milý.
To je od tebe hezké.
A...
Mám ráda vaši ženu a to hodně.
Ale pokud se s vámi chce rozvést,
tak si myslím, že musela přijít o rozum.
Promiňte.
Dobře.
Vím, že se to neposlouchá snadno.
Musím si vzít menší...
Udělala bys mi laskavost?
Mohla bys svým rodičům neříct, že se s mou manželkou...
Rádi bychom jim to řekli sami, ano?
Jo.
Díky. Cením si toho.
Dobrou noc.
Další brusinkovou?
Co prosím?
- Další skleničku? - Ano. Ano.
Tohle místo už jsem míjel hodněkrát, ale nikdy jsem nešel dovnitř.
Je to tu pěkné. Je tu hodně mladých holek.
Hele, hádej, co se mi stalo?
Co?
Moje žena má pohlavní styk s někým, ale já to nejsem.
To nerada slyším.
Děkuji. To je od vás moc pěkné.
Opravdu moc, moc pěkné.
Právě mi to řekla. Zrovna jsem to zjistil, takže jsem z toho trochu špatnej.
Je to...
Vy už neposloucháte.
Kdybych byl David Lindhagen, tak byste mě neignorovala.
Moje žena Davida Lindhagena neignoruje.
Chrápe s ním.
Teplouš.
- Ahoj Cale. - Ahoj.
Ahoj.
Právě mi přišla výroční finanční zpráva.
- Dobrý. Dobrý, vážně skvělý. - To je dobře.
S tou zprávou jsi překvapil.
Dobře.
Cale, myslím to vážně.
Dobře.
Ale vážně.
Kdo ti to řekl?
Že se s Emily rozvádíme?
- Budete se rozvádět? - Jo.
Amy tě slyšela brečet na záchodě.
Všichni jsme si mysleli, že máš rakovinu.
Díky bohu, že ne.
Jo, jde jen o můj vztah.
Díky bohu.
Rozvod?
Mám to ale štěstí.
- To teda máš. - Budu si muset koupit nábytek.
Dobře, dobře, jdi na to.
Mohla to být rakovina, kámo.
Je to dobrý, je to jen rozvod.
Díky, hned si připadám lépe.
Cale?
Jen jsem ti chtěla poslat...
Sakra.
Mám ti s tím vycouvat?
- Ale ne, budu v pořádku. - Couvání ti moc nejde.
Až se nastěhuju, tak se děti můžou přijet podívat na můj nový byt.
Myslím, že mám krizi středního věku.
Mohou ženy mít krizi středního věku?
Ve filmech je mají vždy muži a kupují směšná žlutá Porsche,
- ale ženy nikdy. - Klid. Někdo musí pohnojit zahradu.
Vzali jsme se tak mladí.
Cale, teď je mi 44.
Jsem o tolik starší, než jsem si myslela.
- Na noc jsem vypnul rozstřikovače. - Minulý týden,
když jsem ti říkala, že musím pozdě do noci pracovat,
jsem ve skutečnosti šla sama do kina na nové Stmívání.
Nevím, proč jsem to udělala.
Ale bylo to tak hrozné, Cale.
V tom pokračuj a uvidíš, kam to dotáhneš.
Už to mezi námi neklape.
Už dlouho ne.
Nevím, kdy se to mezi námi změnilo.
Víš to ty?
Možná ve chvíli, kdy jsi chrápala s Davidem Lindhagenem.
Ahoj.
- Promiň, že jdu pozdě. Měl jsem toho hodně. - To nic.
Chardonnay.
Jsem rád, že jsi přišel.
Já nevím.
Nevím, co se stalo. Bylo to pár tvrdých dnů.
Víš, když něco nečekáš...
Claire říkala, že už se spolu nesmíme přátelit.
Co?
Říkala, že jestli si máme vybrat mezi tebou a Emily...
Já si vybral tebe.
Ale ona řekla ne.
To je Kolínská.
Bernie?
Ty mě taky necháváš, Bernie?
Víš, jaký ženský jsou.
Bernie?
Znáš nějaké slovo, které už se moc nepoužívá?
Paroháč.
Já jsem paroháč.
David Lindhagen mi nasadil parohy.
Udělal ze mě paroháče.
Vyspal se s mou ženou.
A já jsem o tom nevěděl.
A to je definice paroháče.
David Lindhagen mi ukradl mou ženu a vyspal se s ní.
Myslel jsem si, že všechno dělám správně.
Oženil jsem se, mám děti, dům.
A co za to? Dostanu parohy.
David Lindhagen mi nasadil parohy.
Udělal ze mě paroháče.
Nechala bys mě s tím chlápkem na 5 minut o samotě?
Zdravím. Jacob Palmer.
Cal Weaver.
Dovol mi koupit ti něco k pití, Cale.
- Díky, ale já nejsem na suchu. - Cale, sedni si.
Rád bych tě na něco pozval.
Dobře.
Hádej, co se mi stalo?
- Moje žena má poměr s Davidem Lindhagenem. - S Davidem Lindhagenem.
S Davidem Lindhagenem, já vím.
A jak to vím?
Jsem naprostý cizinec. Jak je možné, že vím o tvé ženě něco tak důvěrného?
- David Lindhagen chrápe i s tvojí ženou? - Ne.
Chceš vědět, proč to vím?
Dobře.
Protože za poslední dva večery neslyším nic jiného, Cale.
Tohle tu slyšeli úplně všichni.
Pořád meleš a meleš
a pořád obtěžuješ ostatní s tím tvým smutným, zoufaleckým příběhem
a já upřímně nechápu, proč to děláš.
- Tyhle kraviny poslouchat nemusím. - Posaď se.
Dobře.
Podívej, vím, že to zní tvrdě, ale je to pravda.
A ty tu pravdu musíš slyšet, dobře?
Dobře.
Cale, mohl by sis z úst vyndat to brčko?
Prosím?
Jen pro teď. Víš, jak to vypadá? Vypadá to, jako kdybys někomu kouřil.
- To bys chtěl? - Co?
Takhle chceš na ostatní působit?
- To si nikdo nemyslí. - Opravdu?
Takže mohu mluvit upřímně, pane?
Myslím, že to už jsi dělal.
Posedáváš tu s laciným účesem
a opíjíš se tu ředěnou, brusinkovou vodkou jako nějaká puberťačka.
A máš oblek velikosti 44, přitom by ti víc sekla 42.
Upřímně nevím, jestli ti mám pomoct nebo ti dopřát eutanázii.
Cale.
Máš ucházející obličej.
Máš skvělé vlasy.
Vypadáš mile.
Chci ti pomoct.
Pomůžu ti znovu objevit tvé mužství.
Nemáš tušení, kde jsi ho mohl ztratit?
Dalo by se říct, že už v roce 1984.
Najdeme ho.
Opravdu.
To ti slibuju.
A tohle ti slíbím taky, Cale.
Až ho najdeme,
tak ta tvoje žena
bude litovat dne, kdy se rozhodla, že to s tebou vzdá.
To je moje nabídka.
Jdeš do toho nebo ne?
Proč to děláš?
Možná mi někoho připomínáš.
Jdeš do toho nebo ne?
Jdu do toho.
Hele, tvářičko, už chceš jít?
Dobře.
Nákupní středisko v centru. Ve 3 hodiny. Ve čtvrtek.
Dobrou noc, tvářičko.
Zničí mi celý den.
Připravil jsem vám něco k jídlu, televize je už zapnutá.
Jsi v pořádku?
Hmm. A ty?
Proč to hmm?
Láska je na nic.
Jo.
Co ty o tom víš, kámo?
No když to musíš vědět.
Ahoj Jessico, dík, že ses zastavila.
Dobrý den, jo.
- Co tady děláš? - Na chvilku budu muset odejít, dobře?
Jasné?
Dobře.
Vaše máma chce, abyste zůstali tady, zatímco sama někde...
- Cože? - Cože?
- Vypadá to tu pěkně, pane Weavere. - Díky.
- To je od tebe hezké. - Počkat.
- Ano? - My chůvu nepotřebujeme.
Měl bys vědět, že je jen o 4 roky starší než já.
- I ona by to měla vědět. - Já vím, já vím, já vím, já vím, kámo.
Rosteš. No koukni na něj.
Je to neuvěřitelné. Už teď je zamilovaný.
Molly, rozluč se s tatínkem.
Počkej, kam to jdeš?
Na hodinu.
- To je skvělé, pane Waevere. - Děkuji.
Vím, že je to pro vás těžké, ale zkoušet nové věci je důležité.
Dokonce i takové věci, o kterých jste normálně ani neuvažoval.
V Minulosti.
Jo? Molly? Už jdu.
Dobře.
Jsi moje princezna. Mějte se. Díky.
- Tati, počkej. - Mějte se, za chvíli se zase uvidíme.
Ahoj tygře.
- Strašně moc tě miluju. - Robbie, prosím.
Strašně moc tě miluju, prosím?
Co to sakra dělám?
Co to dělám?
Haló? Haló?
Děkuji. Děkuji.
Rád bych si připil.
Rád bych vám všem poděkoval, že jste přišli na párty na rozloučenou s Hannah.
A na mou banánovou Hannah.
Jeď si do té své jeskyně a studuj si to své právo.
Protože jestli to uděláš, tak vím,
že tomu právu nakopeš zadek.
No nemám pravdu?
Jo.
A to mi připomíná jeden příběh, který mi řekl jeden můj profesor.
Bože můj. Tak už konečně na zdraví.
Na zdraví.
Dobře, poslyšte, poslyšte.
Až to moje děvče udělá,
tak to znovu oslavíme, přímo tady,
a doufám, že to stihnete, protože to bude mimořádná noc.
Dobře.
Slyšela jsi to?
- A co myslíš? - Ty víš co. Mimořádná noc.
Jo. Jo.
Myslíš, že mě požádá o ruku?
Tady? Bože, doufám, že ne.
Proč. Chceš, aby to udělal?
Je moc milý.
Je to blázen.
Hannah?
Je kouzelný, podívej se na něj.
No dobře. Hannah.
Podívej se na sebe. Podívej se na sebe.
Když ty skončím s takovým, s kým asi tak skončím já?
- Vždyť je hrozný. - Ale no tak.
Víš co? Musím ti přestat mluvit do života. V pořádku.
Ale vážně? Ne, můj život to není. Můj není, Už půjdu.
Dobře, kdybys něco chtěla, tak mi zavolej.
Měj se.
Tady je všechno v pořádku. Díky, že jsi přišla.
Jdeš pozdě.
- Jo, promiň. - Dáš si?
Ne, díky.
Mám na tebe otázku, Cale. Kolik peněz máš na oblečení?
Koukni se na nohy.
Co tím myslíš? Tohle je model 704.
- Aha, to jsou 704. Mohu se na ně podívat? - Jo.
Dá se v nich dělat všechno.
- Jasně. - No to snad ne!
- Jsi v nějakém bratrstvu? - Zbláznil ses?
- Jsi v nějakém bratrstvu. - Mohl jsi někoho trefit.
- Jsi? - Co to mělo znamenat?
- Na něco se tě ptám. Jsi v bratrstvu? - Ne.
- Jsi Steve Jobs? - Cože?
Počkat, jsi snad ten miliardář a majitel Applu?
- Ne. - Aha.
Dobře, v tom případě nemáš na nošení takových kecek žádný právo.
Tak pojď.
Dobře, fajn.
Jedna z největších výhod čtyřicátníků,
a upřímně, těch moc není, takže toho můžeš využít,
je ta, že celý svůj šatník můžeš předělat se zhruba 16 kusy oblečení.
Kreditku.
Co?
Jediný problém spočívá v tom, že tvoje hlava je jako...
Má takový divný tvar.
Začni se chovat tak, že máš koule.
No jo.
Kde máte peněženky?
- Myslím, že bych si mohl koupit jeansy. - Ne, nemohl, kámo.
- Tyhle jsou v pořádku. - Nejsou.
Máš malou prdel. To bys chtěl?
Nemůžeme jít do Takka?
Víš ty co... No dobře.
Co to děláš?
Cale.
Máš na víc než jen na hadry z Takka.
Řekni to.
Mám na víc než jen na hadry z Takka.
- Tak pojď. - Bože.
- Přestaň mě fackovat. Vážně - Dobře.
Nádhera.
Rád mě fackuje.
Co děláš později.
Nevím.
Já jo.
- Opravdu? - Úplně přesně vím, co budeme...
Vážně? Vážně?
To ji takhle jednoduše pozveš ven?
- Jo. - A to fungovalo?
- Jo. - Jo.
Tak jak moc hloupě vypadám?
No to je něco.
Připadám si, jako kdybych šel lyžovat.
- Vyspala by ses s ním? - Kristova noho! Bože!
Jo, asi jo.
Cože?
Fakt?
Ale no tak.
Cože?
Co to vlastně říkáte?
Vidíš, co se právě stalo, Cale?
Jakmile promluvíš, tak Tiffany začne pochybovat o tom, jestli se s tebou vyspí.
To je asi ta nejošklivější věc, jakou mi kdy kdo řekl.
Ne, ta teprve přijde.
Tvoje žena tě podvedla, protože ty sám už nevíš, kdo jsi jako muž,
jako manžel a pravděpodobně i jako milenec.
Máš pravdu, to je ještě horší.
Promluvíme si o tom, s kolika ženami už jsi byl.
Jako v posteli?
Ne, s kolika jsi soupeřil v breakdanci.
S jednou.
Ne, nemyslím najednou.
S kolika úplně dohromady.
Neříkej to, neříkej to.
Potkali jsme se už na střední, dobře?
To je vtip? Jen s jednou? To je skvělé.
Emily je nádherná.
- Když to říkáš. - Byla úchvatná.
Je to jedna z žen,
která umí být divoce sexy a neuvěřitelně roztomilá v jednu chvíli.
Na školním plese v posledním ročníku...
Teď už tě ale vůbec neposlouchám.
Myslím, že bys mě zkusit sbalit nějakou ženu. Jsi připraven?
Chybí mi moje žena.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak se máš? - Dobře. A jak ty?
Já se mám skvěle. Já jsem Jacob. Jak se jmenuješ ty?
- Amy Johnsonová. - Amy Johnsonová?
Já jsem Jacob Palmer. Jak se daří?
- Skvěle. - To je dobře.
Já jsem Cal.
Ne, ještě ne. Promiňte.
Amy, mohu tě pozvat na drink?
- Pohlídáš mi ji tady na chvíli? - Samozřejmě.
- Nejsem amatér. - Pokud tě bude osahávat, tak mi řekneš.
Ani bych se tě nedotkl. I kdyby mi šlo o život.
- Jak se jmenuješ? - Cal Weaver.
- S Dennisem Weaverem příbuzný nejsem.
McCloud.
McCloud je seriál ze 70. let, který...
Snad zase nemluvíš o McCloudovi, že ne?
Tak na nás.
Jsem čtvrtá z pěti sester.
Aha, tak to je škoda.
Ne pro tvoje sestry.
Ale mým účelům to moc nepomůže.
- Dobře. - Mám jednoho kamaráda.
A myslí si, že na to, abys měla zájem o pobudu, jako jsem já, jsi až moc hezká.
- Jo. - Dobře.
Nechceš odtud zmizet?
Jistě.
Tak jdeme.
Nudím tě? Určitě tě nudím. Jsem nudná.
Jak to děláš, že jsi divoce sexy a neuvěřitelně roztomilá v jednu chvíli?
To je zvláštní. Nechceš odtud zmizet?
Jo.
- Tak dobře. - Dobře.
Molly bylo v té době 6 let.
Pana Popa nemohla najít.
Hledala úplně všude a byl v kuchyni.
Pan Popo byl celou tu dobu v kuchyni.
Nechceš odtud zmizet?
Dobrou noc.
- Vypadneme odtud? - Jo.
- Vypadneme odtud? - Dobře.
- Vypadneme odtud? - Rozhodně ano.
- Vypadneme odtud? - Jo.
- Vypadneme odtud. - Dobře.
Celkem: 857.57 dolarů
Sakra.
Máš chvilku?
Ahoj Davide. Nemám. Mám moc práce.
- Vyhýbáš se mi. - Ne, nevyhýbám.
Když jsi mě včera viděla na chodbě, tak jsi začala utíkat opačným směrem.
Běháš celkem rychle.
Běhala jsem na střední.
To bude tím.
Poslyš.
To s Calem mě mrzí.
- Ale nemrzí. - Ne, nemrzí.
Líbíš se mi, Emily.
Máš vůbec ponětí, jak moc?
Davide, opravdu mám hodně práce.
Zamilovat se do vdané ženy jsem neměl v úmyslu,
ale jsem jen účetní,
který se každé ráno probudí a s nadšením jde do práce.
A tohle se účetním nikdy nestalo. Nikdy.
Ptal jsem se ostatních.
Davide, abych pravdu řekla, tak jsi skvělý přítel.
A minulý měsíc sis všiml mého nového účesu, což něco znamená.
Ale věř mi, ano?
Prokazuju ti laskavost, protože se chceš nalodit na skoro potopenou loď.
Opravdu toho chceš být součástí?
Jestli toho chci být součástí?
- Emily? Tvoje zpráva je připravená. - Dobře.
Dobře, tady to máme.
Šarlatové písmeno od Nathaniela Hawthorna.
Milostný román odehrávající se na začátku 17. století.
Vypráví příběh o hříchu.
Hlavní hrdinka má na oblečení písmeno C jako trest za cizoložství.
Dimmesdale má písmeno C na svém těle také a to vypálené na...
Pane Weavere?
Neruším vás snad?
Chcete si promluvit o tom písmenu C, slečno Taffertyová?
Tak dobře.
To písmeno C, které oba dva nosí,
podle mě znamená cucák.
Chcete vědět proč?
Protože se zamilovali.
A láska je jen pro blbé cucáky.
A tahle kniha je jen o několika cucácích,
kteří se do sebe jako cucáci zamilovali
a pak jako cucáci umřeli.
Za ty cucáky se omlouvám.
Víte, co jiného by mohlo ještě fungovat? Hranatá sklenice.
Uvidíte sama.
- Jo, určitě to zkusíme. - No dobře. Snad to pomůže.
- Mockrát děkuji. - Není za co.
Vážně?
Promiň.
Musím jít zpátky do kanceláře. Budeš tam na mě muset počkat.
Fajn.
Pořád otravují s tím Šarlatovým písmenem?
Jo.
Myslím, že v dnešní době se dají najít lepší knihy.
Asi bych ji měla položit, co?
Asi jo.
Tak jak se má?
Však víš kdo.
Ale ne, promiň, zapomeň na to.
- Ignoruj mě. Zapomeň, že jsem se ptala. - Má se dobře.
Hodně dobře?
Jo.
A to...
A to jako hodně dobře nebo jen trochu?
Hodně dobře.
To je dobře. To je opravdu dobře.
Neobjednáme si dnes nějaké jídlo, zlato?
Ale je smutný.
Dá se na něm poznat, že je smutný.
Vypadá lépe, ale pořád je vidět,
že není
šťastný, víš?
Jo. Vím.
Jo.
Taky jsem docela smutná.
Já vím.
Jednou jsem zaslechl, jak brečíš v posteli.
Nevěděl jsem, co mám dělat.
Robbie, zlato, je ti 13. Od tebe se neočekává, že bys věděl, co dělat.
Zkusil jsem si to vygooglit.
- Ale ne. - Jo, zkusil jsem to.
A co jsi našel?
Do vyhledávače jsem napsal: ''máma brečí v posteli''.
A co ti Google našel?
Jen pár divných videí, na kterých byly mámy v posteli.
Bože, to stačí, už nic neříkej.
Funguje na tom počítači ta rodičovská kontrola?
Pro mě ano.
Protože jsi nechutný teenager, proto.
- Ahoj. - Ahoj.
Ještě předtím, než odejdeš, tě chce vidět Bill.
Davide, tohle je můj syn Robbie. Robbie, tohle je David.
Pracujeme spolu.
Jak se vede, kámo.
Vydržíš tu chvilku?
Jo.
Dobře.
Díky, Davide.
Robbie.
Slyšel jsem, že jsi fotbalista.
Davide.
Slyšel jsem, že jsi zničil manželství mých rodičů.
- Jsi David Lindhegen, ne? - Lindhagen.
- Něco bys měl vědět, Lindhegene. - Hagene.
To je fuk.
Nakonec se stejně vrátí k tátovi.
Je to lepší člověk než ty a to v každém ohledu.
A pořád ho miluje.
Táta to s mámou jen tak nevzdá.
Stejně tak já nepřestanu posílat Jessice zprávy, které jí nemusí být příjemné.
Tak co, můžeme jít, zlato?
Mami, objednáme si dneska čínu?
Jo, jistě, zlato.
Davide?
Vezmi si svoje věci.
- Měj se, Davide. - Tak zítra.
Zítra svoje ruce neucítíš.
Budu v pořádku.
Ježiši Kriste.
Hele, přiznejme si to, Cale, jo?
Válka o pohlaví už skončila a vyhráli jsme.
Dobře?
Vyhráli jsme ve chvíli, kdy ženy začaly tancovat u tyčí.
Ale i když vyhrajeme, i tak si zaslouží náš respekt.
Ať si připadají krásně, poslouchej jejich problémy.
- Otvírej jim dveře. - Mohl by ses prosím tě obléknout?
- Promiň. Vadí ti to snad? - Ne, nevadí.
Cale, tenhle ocas tu před tebou visí už 20 minut.
Pokud ti to nevadí, tak máme daleko větší problém.
Dobře, vadí mi to.
Mně je to jedno. Své mužství musíš mít pod kontrolou, kámo.
Když něco chceš, tak si to vezmeš.
Když se ti něco nelíbí, tak to řekneš.
To, co chci, si vezmu.
David Lindhagen si taky vzal to, co chtěl, nebo ne?
A tohle ti můžu zaručit.
Právě teď tvé ženě otevírá dveře u auta.
Omdlíváš nebo co?
No super.
Nepodělej to, kámo.
Co?
Promluv si s tou krasavicí a vezmi ji k sobě domů.
- Ukaž jí svůj dáreček. - Ne, to neudělám.
Připravenější už nebudeš.
Zbytek je na tobě. Víc pro tebe udělat nemohu.
Já jsem záhadný, jsem...
Jsem dobrý v posteli a ty jsi...
Ty jsi,
však víš, stálý a zaměstnaný dospělý.
Ježiši.
Vidíš támhle tu dámu?
A to se mám pokusit sbalit zrovna ji?
Ne, tuhle nemyslím, tu za ní.
Je to kočka, co?
Myslíš, že sem přišla sama na skleničku? Je na lovu.
Hledá příležitost k navázání vztahu se zodpovědným a stálým dospělým.
- Rád bych, abys to byl ty. - Díky, to mi opravdu zvedlo ego.
Víš ty co?
To, že chci sbalit nějakou ženskou, neznamená, že vím, jak na to.
Viděl jsi někdy ubrečené dítě?
Jak to souvisí?
Když říká, že se máš uklidnit, tak tím myslí, abys bojoval.
Mám se s někým prát?
Co řeknu holce, kterou se snažím sbalit? Jestli ji můžu pozvat na skleničku.
Ano, vždy.
To má vždy úspěch. Pozveš ji na skleničku. A když nechce, tak na tom trváš.
A mluvím někdy sám o sobě?
Nikdy. O sobě nikdy nemluvíš, vždy jen o ní.
- Protože laciné vtipkování... - Je nudné.
- Ta nejhorší věc. - Takže se na ni snažíš zapůsobit.
To ona musí být ta zajímavá.
Zapůsob na mě, zapůsob na mě tím, jak zajímavá jsi.
Je to jen hra. Jen hra. Strašlivá, strašlivá hra.
Je to odsuzovačné, že?
Ptám se na konci večera, jestli se mnou půjdou domů?
Ne, ty jim řekneš, aby s tebou šly domů.
Nemají na výběr, volba je vždy na tobě
a jsou tak šťastné, že mají příležitost se s tebou tak moc pěkně pomilovat.
Panebože!
Dokázal jsi to. Zlindhagenizoval jsi mě.
Sundej si prstýnek a jdeme.
Hlavně nemluv o svých dětech.
Buď klidný, David Lindhagen,
- neopovažuj se o něm mluvit. - Zmlkni, zmlkni, prostě zmlkni.
Zdravím.
- Ahoj. - Ahoj. Ahoj.
Kdo jsi?
- Kate. - Ahoj Kate.
- Rád bych tě představil... - Já jsem Cal.
- Tohle zvládnu. Rád tě poznávám. - Ahoj.
Tohle je můj kamarád Jacob, ale už je na odchodu.
Jsem tu tak trochu navíc.
Můžu tě pozvat na skleničku, Kate?
Ne, díky.
Stejně ti něco k pití koupím.
Něco tvrdého, ne? Dvě limetky k tomu?
Už 5 let jsem střízlivá.
Co vám mohu nabídnout?
Nic, nic. Jděte pryč. Nic nepotřebujeme a už se prosím nikdy nevracejte.
Tak čím se živíš, Cale?
Já nevím, čím ty, Kate?
- Já se tě zeptala jako první. - Já jako druhý.
- Ale vážně? Čím se živíš? - No vážně, čím se živíš?
Ty mi vážně neřekneš, čím se živíš?
No dobře, já jsem učitelka.
Nuda.
No tak.
Musíš být pořád zajímavá. Zaujmi mě nějak.
- Čtyři roky jsem studovala na Oxfordu. - Nuda.
Učitelka s alkoholickými sklony, která studovala na Oxfordu.
Anglie, fuj.
- Myslím, že právě dorazila moje kamarádka. - Omlouvám se.
Omlouvám se, omlouvám se.
Dobře, pracuju v pojišťovně.
Ale ne.
Mám děti. Ne jedno.
A moje žena mě podvedla s Davidem Lindhagenem,
což jsem ti taky neměl říkat, ale řekl jsem ti to.
- Zvoral jsem to. - A co jsi mi měl říct?
Já nevím.
Měl jsem říct, že tvoje přitažlivost a roztomilost je v dokonalé rovnováze.
Což je něco, co jsem říkal své ženě, ale teď už je to k ničemu.
A mám na sobě 18 vrstev oblečení.
Mám na sobě košili, kravatu, svetr a bundu.
Pod tím vším je utěsněno moje tělesné teplo a všechen můj pot.
Všechno je tak propocené.
Samý pot.
Tenhle svetr je strašně přiléhavý.
Ale připadám si jako v neoprénu a koukám se na tvoje poprsí.
A co jako?
Myslíš, že moje přitažlivost a roztomilost je v dokonalé rovnováze.
Z toho všeho, co jsem řekl, si vybereš tohle?
Tohle je můj strašný byt.
Je sice strašný,
ale musel jsem se sem nastěhovat ihned, co mě moje žena nechala.
- Jak můžeš být tak upřímný? - Líbí se ti to?
Je to tak sexy.
Dobře, dobře.
Jsi dobrá v posteli?
Spal jsem jen s jednou ženou. Za celý svůj život.
- Pouze s jednou? - Přesně tak.
Pověz mi toho víc.
Trochu se bojím, že máš AIDS.
Ale trochu, jen malinko.
V pořádku. Už se nebojím.
Panebože, tohle je taková zábava.
Co se mnou chceš dělat?
Chci tě ukázat své ženě a donutit ji pořádně žárlit.
Musíš mi zavolat.
Dobře.
To jsou nádherné šaty. Odkud je máš?
Z jednoho obchodu v Beverly Hills.
Opravdu?
Nádhera.
Jsi jako moje babička.
- Jo, je to korejské, prodané v JARu. - To vidím.
Líbí se mi to.
Tohle jsem nikdy dřív nezažil.
Vítězství.
Většina žen ne taková?
- Bůh žehnej technologii. - Bůh jí žehnej.
Hele, nedávno jsem potkal jednu holku a byla to taková dračice.
Připadal jsem si jako stařec z cirkusu.
- Tak to se povedlo. - Já do toho chtěl jít.
Ale ona se na mě tak mračila.
Co to má být? To jako vážně?
To mě vážně chceš políbit? Měla by to být zábava, panebože!
Nebude to lehké, co kdybys toho nechal?
- Haló? - Ahoj.
Je tu ten krasavec, který se tě snažil sbalit.
Liz, učím se.
Měla by sis prohlížet strop jeho ložnice, to bys měla dělat.
Mám karamelové lízátko.
Ani náhodou. Otoč se, prosím tě.
No tak, dej si pauzu. Menší pauza ti neuškodí.
A pauzou myslím to, že tě ten krasavec z baru odvede domů do své postele.
Co to s tebou je?
- Měla bys studovat zakřivení jeho údu. - Dobře, měj se, Liz.
To už jsem přehnala? Haló?
Podle tvých pokynů jsem mu dal tu Kolínskou a myslím, že už se o tom nemusíme bavit.
Dobře, jen jsem si myslela, že bys chtěl vědět, co jsem o Calovi zaslechla.
Co jsi o panu Weaverovi zaslechla, mami?
Zdá se,
že z pana Weavera se stal
opravdový sukničkář.
- Cože? - Claire?
Měla by to vědět. Hlídá mu děti.
Chová se jako dospělá. Jeho bytem už prošlo hodně mladých žen.
Claire, na tohle je ještě moc malá.
Mluvení o S-E-X-U před dětmi nemám rád z dobrého důvodu.
Tak zaprvé, děti umí hláskovat. A za druhé jsem to jen podotýkala.
Myslím, že jsme udělali dobře, když jsme si vybrali Emily.
- Sleduješ mě? - Madison, jen se chci na něco zeptat.
Dobře, o co jde?
Je to tak trochu osobní.
Jo, nikomu ani muk.
Ani slovo.
Nikomu ani slovo.
Dobře.
Takže moje otázka.
Nechci se tě dotknout nebo tě urazit, ale půjdu přímo k věci,
- Ty spíš se staršími muži pořád, že jo? - Pořád.
Takže bych se tě chtěla, Madison, zeptat,
Jak to, že tě nevnímají jako malou holku ze střední ale jako někoho vyzrálejšího?
Tak zaprvé, mám velký výstřih.
- Ano, to máš. - Ale ty ne.
Ne.
- A kolik že mu je? - Je starý.
Jako hodně starý?
Je ženatý.
- No Jessico, to je síla. - Jo, to jsme si taky říkala.
- No ty teda jedeš. - Díky.
- Ty jsi teda nemravná. - Já vím.
Musíš ho přitlačit ke zdi.
Víš, co tím myslím?
Překvapit ho.
- Nechápu. - Nemravná fotka.
Tvař se takhle.
- Bože, Madison, přestaň. - No co?
Ukaž mu takovou fotku a už se na tebe nebude dívat jako na malou holku.
To je jisté.
Ahoj, co se děje?
Ahoj, co jsi to s ním udělala?
Pohleďte!
Jessico Riley, jsi moje spřízněná duše. Láska mého života.
Sám sebe jsem označil šarlatovým písmenem J. Pro tebe, Jessico.
Robbie, slez odtamtud.
- Daniel Hawthorne ve své knize... - Robbie, jsem tvoje chůva.
- Říkám ti, abys slezl. - Zlobíš se na mě?
Panebože.
Co sis sakra myslel?
Líbilo se ti to? Čtyři hodiny mi trvalo, než jsem to připravil
Tohle musí přestat, Robbie.
- Zamiluješ se do mě, slibuju. - Ne, nezamiluju.
- Protože jsem o 4 roky mladší... - Protože jsem zamilovaná do někoho jiného.
Do koho?
Je starší.
Nechci, aby to moje rodiče zjistili.
Víš, že ho zabiju, pokud ti ublíží.
Jo, já vím.
Dobře, Robbie, tohle musí přestat.
Dobře? Už žádné vylomeniny.
Dospěj.
Uvidíme se.
Zítra se s mámou uvidíš na rodičáku?
Jo, žádný problém.
Co je s tebou?
Nic.
Jde jen
o jednu holku.
O holku, jo?
Máš ji rád?
Rád mám třeba brambůrky.
Ale tahle holka...
Je neuvěřitelná. Je to moje spřízněná duše.
Ale je jí to jedno.
Je to tvoje spřízněná duše, ne?
Jo.
Tak to s ní nesmíš vzdát, ne?
Proč ne? Ty jsi to udělal.
Já jsem to nevzdal.
Je to o něco složitější.
Teď jsem úplně jiný člověk.
Nejsi jiný, jen jsi jinak oblečený.
Tak jednoduché to není, prcku.
- Co je to za bláboly? - Pozor na jazyk.
Buď ji miluješ nebo ne. A já vím, že ji pořád miluješ.
Myslím to vážně, tati.
Právě teď potřebuju nějakou inspiraci.
Tak ji získej zpět.
No páni, kolik že ti je?
Vypadáš skvěle, Cale.
Ukázalo se, že jsem si 20 let kupoval obleky ve špatné velikosti.
To je jedno.
Vypadáš skvěle.
Díky.
- Ty vypadáš skvěle vždy. - Ale ne.
- Včera jsem mluvil s Nannou. - Jo, já taky. Jak ti připadala?
Jako Nanna. Má o nás strach.
- Za jakou učitelkou jdeme? - Za slečnou Taffertyovou.
To na její hodině začal s těmi cucáky.
Bože, je to tak zvláštní dítě.
- Ale mám ho docela ráda. - Jo, já taky.
Jsem rád, že jsme v nemocnici ty děti vyměnili.
Já taky. To druhé bude asi ve vězení.
Tak jak to jde s Davidem?
Ale ne, my...
Nebylo to...
- Nic to neznamenalo, pokud sis myslel. - Ne, já vím.
A ty se s někým vídáš?
Já?
Však víš, něco jsem zaslechla, takže...
- Ne. - Ne.
Ani ne. Vždyť mě znáš.
Jo.
Chybíš mi, Emily.
Když jsme byli mladší, tak jsem se snažil, ne?
Bral jsem tě na golf, na plesy. Tancuješ tak skvěle.
Musela jsem. Golf jsi plánoval tak skvěle.
Já prostě nevím. Asi jsem zlenivěl.
Stal se ze mě nudný člověk, to se stalo.
Ne.
Jsem na tebe tak moc naštvaný,
Za to, co jsi udělala, jsem na tebe opravdu naštvaný.
Ale i na sebe.
Z toho auta jsem neměl vyskakovat, měl jsem za tebe bojovat.
Protože za spřízněnou duši musíš bojovat.
To mi řekl můj třináctiletý syn.
- Je to opravdu zvláštní dítě. - Úplně se z něj třesu strachy.
Taky mi chybíš.
Pán a paní Weaverovi?
No to snad není pravda.
Co tady děláš?
Vy dva se znáte?
Jo, známe. Už jsme se potkali.
My už jsme se potkali? Vážně?
Rád bych ti představil svou ženu Emily.
Zdravím, já jsem Robbieho máma.
Tohle je tvoje žena? Jak příhodné.
Můžeme
jít dál?
Dobře, to bychom mohli.
Jo, pojďme dovnitř.
Promiňte, nějak se nechytám, jakže se vy dva znáte?
Možná by vám to měl říct váš manžel.
Myslím, že jsme se potkali
na loňském rodičáku, nemám pravdu?
A já jsem chyběla? Já jsem vloni na rodičáku nebyla?
Jo, už si to nepamatuju.
Co kdybychom se soustředili na Robbieho?
Ano.
Ano, to bychom mohli.
Soustřeďme se...
Soustřeďme se na Robbieho.
Jak víte, Robbie tento rok zazářil,
když udělal nový rekord v proklínání hodiny angličtiny pro osmáky.
Cucák.
- Znáte toto slovo, paní Weaverová? - Ano, znám.
- A mluvila jsem s paní ředitelkou. - Cucák.
Někdo, kdo řekne ženě, že jí zavolá, ale nikdy to neudělá.
Cucák.
Někdo, kdo k tomu, aby dostal ženu do postele, používá upřímnost,
ale ve skutečnosti je to stejný zmetek jako všichni ostatní.
Teď nejde o Robbieho.
Cucák.
Někdo, kdo ženě dovolí, aby se šla na 45 minut projít do centra,
protože se mu nemůže postavit?
Dobře, stačí, stačí.
Víš co? Víš co? Takhle je to.
Je to alkoholička.
Omlouvám se.
Emily. Bože!
- Emily, počkej. - Nech mě být, Cale.
Už 5 let jsem střízlivá, ty cucáku.
Dobře, jo, udělal jsem to.
Udělal jsem to. Vyspal jsem se
- s učitelkou angličtiny našeho syna. - Já vím, já vím.
Já jsem tě podvedla,
- takže nemám právo být naštvaná. - O to nejde.
Když jsme se vzali, tak jsi byla moje první.
A teď jsem spal s devíti různými ženami. Bože!
S devíti?
Teď jsi mi to fakt nandal.
Nic jsem ti nandat nechtěl.
Snažil jsem se zapomenout.
Chci zapomenout.
Vždy jsi byla jediná.
Řekni jí, že její přitažlivost a roztomilost je v dokonalé rovnováze,
cucáku.
Ty jsi jí řekl tohle?
Řekl, ano.
Kdo jsi?
Jsem tvoje spřízněná duše.
To je ale klišé.
Ty, pojď sem, no tak.
Jo, zatleskejte jí, zatleskejte jí.
Jsem na tebe tak pyšný, zlato.
Pochybnosti jsem měl, samozřejmě.
Hannah, řekl jsem ti,
že dnešní večer bude mimořádný, pokud ty advokátní zkoušky uděláš.
Takže, Hannah.
Rad bych tě
formálně požádal,
před všemi našimi přáteli a kolegy,
jestli by ses ráda stala
právničkou
v právnické firmě Watkins, Golder & Schmidt.
To je něco, co?
Já jen...
O co jde?
Myslela jsem si, že mě požádáš o ruku.
Tohle je úžasné.
- Co? - Já vím, já jen, že...
- Tohle jsem prostě nečekala. - Promiň.
Neuvědomil jsem si, že si myslíš,
že jsme spolu.
Ale ne, nebuď hloupý.
Potřebuju nějaký čas, abych si rozmyslel, jak se ohledně nás dvou cítím.
Chápeš?
Delší dobu.
Ty potřebuješ nějaký čas?
Ty potřebuješ čas k tomu, abys popřemýšlel o našem vztahu? Dobře.
Zlato?
Tohle je celkem vtipné.
- Prostě... Obraťme list. Můžu? - Jo.
Zlato?
- Tohle je gin? - Ano.
- Není ředěný. - Jo.
Super.
Já gin nesnáším.
Víš ty co, Richarde? Díky, myslím to upřímně.
Za tvou nabídku moc děkuji, zvážím ji.
Banánová Hannah?
Ty!
- Pamatuješ si na mě? - Jo.
- Pořád jsem pro tebe přitažlivá? - Ano.
Ještě pořád mě chceš odvést domů?
Ano.
Tak jdeme.
Tady máš.
Tobě se líbí tahle písnička?
- Dobrá volba, jo. - Je to dobrá písnička.
Ty jsi ji ještě neslyšela?
Stojí za to.
Na zdraví.
To proto piju.
Není to moje oblíbené pití, děkuju.
Takže takhle to běžně chodí?
Co?
Pustíš nějakou dokonalou písničku, nabídneš skleničku
a pak se spolu vyspíte.
Jo.
Jsem hodně nervózní.
To vidím.
Vím, že v baru jsem vypadala sebevědomě,
ale to jen proto, že mi byla zima a byla jsem promočená.
Snažím se být dramatická.
Trochu.
Jsi roztomilá.
Ne, jsem sexy.
Jsem sexy a dětem nepřístupná.
Vím, co by se stalo ve verzi dnešního večera, která je vhodná pro děti. Vím to.
Strašně moc se opiju,
pak vytuhnu
a ty mě přikryješ dekou, políbíš mě na tvář a nic se nestane,
ale kvůli tomu jsem nepřišla.
Jsem tu proto, abych si zašukala s tím krasavcem, který se mnou flirtoval v baru.
- Jacob. - Jacob.
Slovo šukat se ještě používá?
Já ano. Budeš mě šukat.
Tohle se ti nezdá.
- Sundej si košili. - Proč?
Sundal by sis prosím tě košili? Pořád si tě představuju bez ní.
A pak prostě...
- Dobře, dobře. - Dobře, dobře.
No kurva!
To je vtip? Vypadáš jak z Photoshopu.
Mohu si?
Máš studené ruce.
A teď si ty sundej šaty.
- Ne. - Ano.
V žádném případě. Když vidím tebe, tak ne, nemám zájem.
Je tu někde šero?
Panebože!
Dobře, co budeme dělat teď? Co teď?
Myslím organizačně. Jaký je tvůj další krok?
- Co myslíš tím dalším krokem? - No jaký je tvůj další krok.
- Jaký je tvůj velký krok? - Mám jich hodně.
- Ale já myslím tvůj velký krok. - Ten ti nemůžu říct.
- Řekni mi to. - Na to nejsi připravená.
- Ale jsem. Řekni mi to. - Ten bys nezvládla, věř mi.
- Řekni mi to! - Při mluvení udělám něco z Hříšného tance.
Z Hříšného tance?
- Můžu si prosím tě sednout? - Jo.
- Můžu si obléct košili? - Ne.
Proč z Hříšného tance? Co mám jako dělat? Mám se dívat?
Znáš tu scénu z konce Hříšného tance,
ve které Patrick Swayze zvedne Jennifer Grey?
Jo.
Já to umím taky.
- Dobře. - Takže stačí říct, že to umím,
pustím písničku 'Time of Your Life',
udělám ten kousek
- a pak se se mnou chtějí vyspat. - Panebože.
- To je nejsměšnější věc, jakou jsem slyšela. - Souhlasím.
Ale funguje to pokaždé.
Na mě by to nefungovalo.
Panebože, tohle je směšné.
Kolik že ti je?
Tohle je horší než jen směšné.
- Jeden skok. - Ne.
- Jo. - Ne, díky.
No tak.
Tak dobře.
Jdeme na to.
Takže radši tady nebo v ložnici?
Ložnice je lepší.
Tak půjdeme tam.
V tomhle polštáři
mi hlava sedí úplně perfektně.
Jo.
Tohle je jeden z těch pěnových polštářů z Brookstone?
Jo.
Jo?
Vždycky jsem ho chtěla zkusit.
Chlápek z baru si je kupuje, no jistě.
- Jsem Jacob. - Jacob, promiň.
Jo.
Promiň, pokračuj.
A takové to směšné křeslo nemáš?
Myslím masážní křeslo?
- Máš ho? - Ne.
- Ale ano. - A co když jo?
- Panebože. - Ale ne, nemám ho.
Kdo by si ho kupoval?
- Kolik stálo? - Pět tisíc dolarů.
Zeptej se mě, kolikrát jsem ho použil.
- Kolikrát jsi ho použil? - Dvakrát.
- Jedna masáž tě vyšla na 2 500 dolarů. - Dvakrát.
- A kde je? - V garáži.
Můžu ho vyzkoušet?
Nesnáším ho.
Celý prodejní řetězec? Jsem blb. To nejhorší jsem vynechal.
- Máš kuchyňský mixér? - Ano.
- Nůž, který prořízne i mince? - Ano.
Co ještě máš?
- Měnové plyšáky. - Měnové plyšáky?
- Ty nemáš. - Mám celou sadu, ze všech států.
- Máš jich 50? - Jo, všichni mají na noze přišitou minci.
- Co děláš po nocích? - Jsem divoce nešťastný.
Snažím se tomu uvěřit a nefunguje to.
- Ve škole jsi byla chytrá? - Trochu panovačná, jo.
Jednou jsem vyhrála hláskovací včeličku a můj táta se tam rozbrečel.
Opravdu? To muselo být příjemné. Jaké slovo ti to vyhrálo?
Bylo to tak hloupé. Ráda posedávám s hrnkem kafe.
Myslíš, že káva a spánek nejdou k sobě?
Jdou, když je ta káva bez kofeinu.
Ta příchuť je prostě božská.
- Máš takovou tu formu na těsto, - Mám kalhoty na míru.
- ze kterých pak koláče vypadají jako... - Mám kalhoty padnoucí přímo na moje nohy.
Kalhoty na míru.
Panebože.
Udělala bys mi laskavost?
- Jakou? - Uděláš pro mě něco milého?
Zeptáš se mě
na něco osobního?
Dobře, fajn. Jak chceš.
- A pak si zašukáme? - Ano.
Jaká je tvoje máma?
Moje máma
je krásná,
hodně aktivní,
hodně chytrá,
odtažitá.
A tvůj táta?
Už je to dávno, co zemřel.
Byl to takový milý chlapík, možná až moc milý.
Byl to velmi úspěšný obchodník.
Odkázal mi hodně peněz.
Všechny tyhle věci.
Ale byl až moc měkký.
Moc měkký a moc citlivý.
Znáš to.
Ahoj Jacobe, tady Cal.
Kde jsi?
Pamatuješ si tu první ženu, kterou jsem sbalil? Tu učitelku?
Tak to moc nerad říkám, ale...
Ahoj, týden pryč a pořád ses mi neozval. Mám si dělat starosti?
Asi se právě teď dusíš pod hromadou žen.
Ahoj, to jsem zase já.
Nechal jsem ti asi sto zpráv.
Poslyš, jestli mi děláš mentora, tak to nějak nechápu.
Zavolej mi zpátky, prosím. Díky.
- Byla jsi v St. Louis? - Ne, nebyla.
Jo, vždycky jsem snil o tom,
že budu hrát baseball za cardinals v St. Louis-
Mohlo se mi to povést. Ale stala se mi jiná dobrá věc,
- Jo, stal ses účetním. - Jo.
Přesně. Peněz by sice mohlo být víc, ale zase tolik necestuju.
Já jsem chtěla být balerínou.
Řekni mi, proč se ženám tolik líbí balet?
Vždycky jsem si představovala, že ze mě bude baletka.
Ne že bych hodně cvičila.
Vlastně jsem nikdy na hodině baletu nebyla.
A balet jsem vlastně ani neviděla.
Ty jsi nikdy nebyla na baletu?
Rád bych tě na něj vzal.
Rád bys šel se mou na balet?
Ne, ne, to jsem neřekl. Řekl jsem, že bych tě rád vzal na balet.
Jen bych tě vysadil před divadlem
a později bych se pro tebe stavil a mohli bychom se jít třeba projít.
Už chápu.
Dnes jsem se bavil.
Máš ráda sushi?
- Protože znám jeden skvělý podnik... - Já sushi nejím.
Ale tam nikdy nepůjdeme, protože já sushi nesnáším.
Ahoj. Ahoj, Jess.
Tohle je můj kolega z práce David. David je účetní.
Davide, tohle je Jessica, moje chůva.
Všechno vypadá v pořádku.
- Inkaso. - Inkaso.
- Uvidíme se zítra v práci. - Jo, zítra v práci.
- Tak jaká byla večeře? - Čistě pracovní.
- Ty šaty vám opravdu moc sluší. - Díky. Kolik ti dlužím?
Víte, že vaše děti jsou jediné děti, které hlídám,
které jsou vzhůru a čekají na tátu, až se vrátí domů?
Bojují úplně se vším, musí být neustále ve střehu.
A nechápejte mě špatně, vaše děti jsou taky opravdu nadšené,
když přijdete domů, pani Weaverová,
Ale ne tak, jako když přijde jejich táta.
- Zlato, co se mi to snažíš říct? - Asi jsem se zbláznila.
- Jessico, kolik ti dlužím? - Já vaše couraté peníze nechci.
Zlato? Co máš za problém? Co se děje?
Couraté peníze?
Děti?
Děti? Zmrzlina!
- Haló? - Ahoj Cale.
Ahoj.
Já jen tak volám,
protože jsem ve sklepě
a snažím se zprovoznit boiler.
Asi se to nějak zaseklo a já nevím, co s tím.
Nerada tě otravuju.
Ne, ne. To je v pořádku, v pořádku. Zavolej kdykoliv.
Jsem rád, že jsi zavolala.
- Budu ti říkat, co máš dělat, dobře? - Dobře.
No dobře. Měla by tam být šedivá dvířka. Vidíš je?
- Jo. - Dobře, otevři je.
- Dobře. - Vevnitř je červené tlačítko.
Je na něm napsáno STISKNOUT. Napsal jsem to na něj.
Zmáčkni ho a otoč s ním doprava.
Mám.
A pak to nahoď.
A je to.
Jakmile zase zavřeš ta šedá dvířka, tak to bude fungovat.
Díky, Cale, moc si tvé pomoci vážím.
Víš ty co? Kdybys měla podobný problém, tak mi zavolej. To je...
Jo.
Jistě.
Brzy se zase uvidíme.
Jo.
Ještě jednou díky.
Ne, nemusíš děkovat.
Nechci, abys ten dům vyhodila do vzduchu.
- Měj se. - Měj se.
- Tati, můžeme jít do Mekáče? - Ne.
Proč ne?
Koukejte na to.
V rádiu je hrají jen proto, že jsou chytlavé.
- Tady máte, pane. - Díky.
Neměli byste taková ta prostěradla...
Vy myslíte tříčtvrteční velikost?
Víte, chce je moje žena.
- Aha. - To je jiná.
Jsou tu i záclony.
- Ahoj Cale. - Ahoj Bernie.
- Dobrý den, pane Riley. - Ahoj, jak to jde?
Dobře. Rád bych pokecal, ale za chvíli musím být doma.
Tak trochu spěchám.
Dík za tu Kolínskou.
Nevíš, jestli je tohle zdobený porcelán?
- Haló? - Cale, tady Jacob.
Panebože, jsi živý.
Ahoj, promiň, že jsem se neozýval, kámo.
Vykašlal ses na mě ve chvíli, kdy jsem tě potřeboval, kamaráde.
Jo. Právě teď se nacházím v ne moc dobré situaci.
V prekérní, jestli ti to udělá dobře. Nevím, komu jinému bych mohl zavolat.
- Potkal jsem jednu holku. - Opravdu?
Strávil jsem s ní už tolik času a změnila mi život.
Změnila ti život?
- To určitě. - Za chvíli se setkám s její mámou.
Matka a dcera? To je dost zvrhlé i na tebe.
Co to s tebou je?
Nevím, co mám dělat. Potřebuju poradit.
Uvědomuješ si, že o sobě budeš muset říct něco osobního?
Musíš se usmívat, musíš být okouzlující.
Rozhodně nebuď sám sebou.
Tohle mi poradíš? Abych nebyl sám sebou?
Díky, tak ti pěkně děkuju.
Nechtěl bys...
- Nechtěl bys zajít příští týden na pivo? - Moje číslo máš.
A z dnešního večera neměj strach. Dobře to dopadne.
- Jen tak mimochodem, přeju ti to. - Tak později.
Musíš si ho nechat spravit.
Dobře.
- Půjdeme? - Tak jo.
Co to má znamenat?
Ne. Ne. Ne. Ne.
Tati! Tati? Tati! Tati?
Ne! Ne! Ne!
Zlato? Co si myslíš, že děláš? Nelez mi do kabelky! Ne!
Ty klíčky si nevezmeš. Ne, nedovolím ti, aby sis ty klíčky vzala!
Už nikdy se s ním neuvidíš.
- Nepleť se do toho! - Ne!
Píše ti ten úchyl i nemravné SMSky?
Ahoj zlato.
- Co to máš na sobě? - Je tady táta.
- Musím ti zavázat oči. - Proč?
- Co chystá? - Pojď a uvidíš.
Jestli to budu muset později uklízet,
- tak o to nestojím, zlato. - Ne, ne, nic takového.
- Zlato, já ale opravdu nic nevidím. - Mami, držím tě.
- Ještě jeden krok a jsme dole. - Dobře.
- Dobře. Už žádný schod, jsme dole. - Dobrá.
Uklidni se, je tu jen tvůj manžel, žádná Al-Kaida.
- Ahoj Emily. - Ahoj, můžu už si to prosím sundat?
- Ne, ještě ne. - Co je tohle?
- Ty víš, jak mě potěšit. - Můžeš to pustit.
Mohl bych požádat o vaši pozornost?
Před mnoha lety,
na chodbě Woodsidské vyšší základky,
uviděl Cal Weaver Emily Boyleovou úplně poprvé v životě.
Cale, opravdu to uděláš před dětmi?
Pokud se něco zvrtne, tak mám vzít Molly nahoru a pustit nahlas televizi.
No dobře, taky bychom mohli počkat na tvou dceru.
Ne, ne, ne. Myslím naši druhou dceru.
- Haló? - Nanna!
- Ahoj všichni. - Ahoj, zlatíčko.
- Ahoj. - Co se děje?
Já nevím. Nějaká hra. Nenechají mě sundat si tu pásku z očí.
- Cale? - To je on?
- Co tady děláš? - Co tady děláš ty?
Počkat, vy se znáte?
Co se to děje?
-Ty ho znáš? - Ahoj, Nanno.
- Ahoj Robbie. - Ahoj Nanno.
Ahoj srdíčko.
Jacobe, moc ráda tě poznávám, od Nanny jsem o tobě slyšela samou chválu.
Promiňte, ale kdo je Nanna?
Já jsem Nanna. Když jsem byla malá, tak jsem neuměla říct Hannah. Odkud znáš tátu?
Pořád to nedokázala vyslovit.
Tak nějak nedokážu pochopit, co se tady děje.
Tati, tohle je Jacob, můj přítel.
- Ne, to není. - Přišla jsem vám ho ukázat.
Ne! Ne! Ne, ne, ne!
- Už ho chci vidět, můžu si to sundat? - Nemůžu dýchat.
Cale, jaktože máš dceru, která je dospělá?
Bylo nám 17 let, proto jsme se museli vzít tak brzo.
- To jsi mi ale měl říct. - Chtěl si, abych o svých dětech nemluvil.
- Půjdu se dívat na televizi. - Jo, zlato, jdi se dívat.
- Můžu jít s tebou? - Ne.
Vy dva se opravdu znáte?
Kašlu na to, tohle je směšné.
- Zlato, je opravdu milý. - Ne, není.
Že to říkáte zrovna vy. Mohl bych si vás splést se sestrou Hannah.
Dobře, takže si to ujasníme. Takže vy jste spolu, vy spolu chodíte, jo? Chodíte spolu?
- Jo, vypadá to tak. - V žádném případě, hned teď se rozejděte.
- Tatínku? - Neříkej mu tak, prosím.
- Cale, to se nestane. - V tom případě tě zničím!
Tati?
Cale?
Jessico?
Bernie?
Tati, ne!
Nedal jsem ti svolení!
- Ty zkurvysyne. - Panebože! - Bernie!
- Je jí teprve 17 let. - Tati! Tati!
- O čem to mluvíš? - Panebože, panebože!
- Ne! - Bernie!
Tati?
Nech toho, prosím, nic neudělal, vůbec o ničem neví.
- Jsi v pořádku? - O čem neví?
O čem nevím?
Tohle má být nějaký vtípek, protože já ho zatím nechápu.
Ne, ne, ne, ne, přestaň, tati. On vůbec neví, že jsem do něj zamilovaná.
- Do koho? - Do něj.
- To ukazuješ na mě? - To ukazuješ na něj?
Ty ukazuješ na něj? Aha.
Počkej, to s mým tátou sis začala?
- Já to věděl. - Ne, ne. O těch hambatých fotkách neví.
- Cože? - No Jessico? - Ty jsi mu chtěla dát hambatý fotky? Vážně?
- Z toho se nevykecáš, roztrhnu tě jako hada. - Pauza, pauza, počkat, vydrž.
- Ale já ji miluju. - To do Jessicy jsi zamilovaný.
Promiň, Emily.
Nechala sis u mě v autě svetr.
A kdo jste vy?
Já jsem David Lindhagen.
- David Lindhagen? - David Lindhagen.
Dobře.
- Jdu nevhod? - Jo.
Jacobe?
To máš za tu bolest, kterou jsi způsobil mému příteli.
- Od mojí dcery se drž dál. - Ty se drž od mojí dcery dál.
Ani tě neznám.
Ale no tak, je to nutné?
Nech mě! Nech mě!
Takže...
Který z vás je Lindhegen?
Já jsem Lindhagen.
Do hlášení napíšu, že k žádným výtržnostem nedošlo.
Děkujeme, strážníku.
Ale zklidněte trochu, ano?
Všichni máme své názory, ale pokud se chcete prát, tak vevnitř.
Držte to v rodině, dobře?
Zabiju tě.
Jdeme.
- Tati? - Hned.
- Tati? - Hned!
Cale? No tak.
Zlato?
Tenhle člověk má mnoho tváří.
- Je to sukničkář. - To je ironie.
Cože prosím?
Znám ho, viděl jsem ho v akci.
- A už se s ním nesmíš vídat. - Tati, nepřestanu se s ním vídat.
Dobře, dobře. V tom případě už se nemáme o čem bavit.
- Cale, to přeháníš. - Zmiz sakra z mého domu.
Tohle už není tvůj dům.
Jo, o to ses zatraceně dobře postarala, že ano, zlato?
- Ahoj Nanno. - Ahoj princezno.
Je celá tvoje, Davide.
To je fantastické.
To se ti povedlo.
Asi bych měl jít domů, co, kámo?
Jdi domů, tati.
- Viděla jsi dnešní titulky v novinách? - Jaké?
Ty, ve kterých se píše, že bys měla zavolat svému tátovi.
Ne, píše se v nich, abychom zapomněli na dětskou obezitu.
Ne, to teda ne.
- Nebudu mu volat. - Ale píše se tam, že bys opravdu měla.
Ještě jednou?
Kolik je hodin?
Půl třetí.
Odpoledne.
Stačilo říct, že je půl třetí, ale děkuji za ten odsuzovačný tón, servírko.
Omlouvám se.
Promiňte, že se chovám jako čůrák.
Pěkný ohoz.
Co chceš?
- Můžu si přisednout. - Já nevím, můžeš?
Postavíme se k tomu
- jako dospělí? - Postavíme se k tomu jako dospělí?
Hodně by pro mě znamenalo, kdybychom si mohli promluvit.
Pořád ještě chodíš s mou dcerou?
- Ano. - Pak si nemáme co říct.
- Chodíš sem teď často? - Jen někdy.
- To kašleš i na práci? - Vybírám si dovolenou.
Víš ty co? Máš celkem dost odvahy.
- Dáš si ještě jednoho? - Asi do něho flusla, takže ne, díky.
- Chybíš dětem, Cale. - Ty teď trávíš čas s mými dětmi? Paráda.
Robbieho můžeš naučit, jak svádět ženy. Bude se mu to líbit.
Víš, že tenhle týden má slavnostní ukončení 8. třídy?
- Přijdeš? - Jistěže přijdu.
Nevěděl jsem, jestli ano, protože jsi pořád pryč, takže on to asi taky neví.
Nejsem tu pro něj? Tohle se mi snažíš říct?
Právě teď to není můj největší kamarád.
Myslí si, že jsem mu ukradl jeho spřízněnou duši.
- Zbožňuje tě, Cale. - No dobře.
Už ta rodičovská poradna skončila?
- Protože jestli ano... - Jsem do ní blázen.
Miluju ji.
Nevím, co jsem předtím dělal.
A nevím, co s tím mám dělat teď. Láska není věc, která se dá
- vypnout. - Jo.
Jo.
- Miluješ ji? Miluješ Hannah? - Ano.
Něco mi řekni. Řekni mi, jak moc ji miluješ.
Ani jsem...
Ani jsem o to nestál, dobře, Cale?
Dřív jsem sledoval zamilované
a z toho, jak se chovají, co dělají a říkají, se mi zdálo, že jsou ubozí.
Ale upřímně?
Strávil jsem s tebou hodně času a snažil jsem se, abys byl jako já,
ale ukázalo se, že chci být...
Potřebuju se napít.
Opravdu to budu muset říct? Musím to říct?
Hannah se narodila, když mi bylo 17 let.
Naučil jsem ji jezdit na kole.
Naučil jsem ji řídit auto.
A jsem za tebe šťastný. Z toho, že ses změnil, mám radost.
Myslím si, že je úžasné,
že se z tebe stal lepší člověk.
Ale už jsem viděl až příliš.
- Vím až moc. - Já vím, já vím, já vím.
Já vím.
A jde o Hannah
a ta je pro tebe až moc dobrá.
Souhlasím.
Moje požehnání nikdy nedostaneš.
Jsi dobrý táta, Cale.
Jo, jo. Plivla. Plivla mi do toho.
Dávejte pozor, prosím.
Nikdo nepředbíhejte, všichni zůstaňte na svých místech, dobře?
Kluci si zkontrolují kravaty.
Ujistěte se, že je vše je čisté a v pořádku.
Mami, podívej. Robbieho jméno!
Promiňte.
- Jak blízko? - Jo, to by šlo.
Dobré odpoledne.
Rodiče, příbuzní a přátelé, vítejte.
Jsme potěšeni, že jste tu s námi, abychom oslavili tuto maturující třídu.
A našeho prvního řečníka z řad studentů nám představí
Kate Taffertyová z našeho učitelského sboru.
- Je hezká. - A sakra.
Náš první řečník je nejenže druhým nejlepším studentem ročníku,
ale také jedním
z nejživějších mladých mužů, u kterých jsem měla to potěšení, že jsem je učila.
Dámy a pánové, Robbie, Weaver.
Vítejte, třído 2011.
Náš čas na této škole se schýlil ke konci.
Už s tím nic nenaděláme. Stárneme.
Celý svůj život jsem chtěl dospět.
Chtěl jsem být starší, aby mě dospělí brali vážně.
Připadalo mi to tak skvěle.
Vyrostu, seženu si práci, ožením se...
Ale...
Všechno je to podvod.
A láska?
To je největší podvod na světě.
Já sám jsem byl zamilovaný.
Vím, že to mnohé z vás pobaví, protože je mi jen 13,
ale to je jedno, byl jsem zamilovaný.
A dřív jsem si myslel, a opravdu jsem v to věřil,
že opravdová láska čeká na každého
a že když za někoho tvrdě bojujete,
tak bude vše dokonalé.
Když jsem byl mladší, tak mi to připadalo skvěle,
ale tak to prostě nechodí.
- Žádná taková věc jako pravá láska není. - Přestaň.
A sakra.
Promiňte.
Panebože, panebože.
Co to děláš?
- Co to děláš ty? - Měl jsem pravdu.
Rád bych...
No asi takhle.
Proslov mého syna stojí za prd.
To není vtip.
Popravdě jsem nevěděl, kam tím míří,
ale myslím, že se všichni shodneme na tom, že se to ubíralo takovou tou depresivní...
Cestou.
Můj syn, ne tenhle, můj skutečný syn, věří ve velká romantická gesta.
Věří v existenci spřízněných duší.
Kouknout se na třináctiletého kluka a říct, že neví, o čem mluví, je snadné.
Nebo že se mýlí.
Ale já si tím nejsem tak jistý.
Svou spřízněnou duši jsem potkal ve svých patnácti letech.
Šli jsme spolu na zmrzlinu.
Potom začal táta vtipkovat o mém prvním rande tak, jak už to tátové dělají.
A já jsem mu řekl, že o nic nejde,
že si vyjdu ještě s hodně holkami a že tohle rande nebylo poslední.
A to bylo poprvé, kdy jsem svému otci zalhal.
Svou spřízněnou duši jsem potkal, když mi bylo 15 let,
a miloval jsem ji každou minutu každého dne.
Už od té doby, co jsem ji spatřil u automatu na čokoládu.
Miloval jsem ji v době, kdy se narodily naše 3 dokonalé děti.
Miloval jsem ji i tehdy, když jsem ji nenáviděl.
Tomu porozumí jen manželé.
Ale nevím, jestli nám to bude fungovat.
Nevím, co se stane.
Promiň, Robbie, na to odpověď nemám.
Ale jednu věci ti slíbit můžu.
Nikdy se nepřestanu snažit.
Protože když najdete tu pravou,
tak se nesmíte vzdát.
Nechtěl bys něco dodat?
Pořád tě miluju, Jessico!
A já tebe, Emily.
Miluju tě od chvíle, kdy jsi mé sestře poprvé měnila plínky.
Miluju tě i přesto, že jsi do mého pokoje vešla bez zaklepání
- a já jsem byl pod peřinou a... - Zastav ho!
- Pořád tě miluju. - Dobře, dobře, dobře.
Jsem na tebe tak pyšná.
Tady ji máme, mou perfektní holčičku.
Koupil jsem si zbraň.
Z jedné pochybné internetové stránky a jsem připraven tě s ní střelit do obličeje.
Pojď ke mně.
Postarej se o ni.
Tohle bude zábava.
Ne, tohle bude zábava.
- Jdu si pokecat s kamarády. - Jo, jdi za těmi svými středoškoláky. Jdi.
Uvidíme, jestli mi to vadí.
Jsem moc rád, že jsi přišla.
Já taky.
Byla jsi opravdu dobrá chůva, Jessico.
Promiň, jestli jsem ti to znepříjemňoval.
- Myslela jsem si, že to jen tak nevzdáš. - Taky že ne.
Došlo mi, že se ti líbí můj táta
a že za pár let budu vypadat jak on. Potom si tě najdu.
To není špatný plán.
Ale do té doby...
Tady máš ode mě malý dárek, abys přežil střední školu.
Díky.
Takže...
Můžeš...
Můžu...
Opatruj se, Robbie.
No to mě podrž.
Vypadá celkem spokojeně.
Jo.
Ten účes je ale příšerný.
Já vím.
Vypadá jako dlouhosrstý pes.
Moje oči! Moje oči!
Byl to opravdu těžký rok.
Proč myslíš?
Jo, pár překážek tam bylo.
Asi se mi hodně
ulevilo,
ale chtěla jsem říct,
že jsem tak ráda, že jsi mi tu zmrzlinu koupil.
Já taky.
Překlad: xtomas252 cwzone.cz
BLÁZNIVÁ, ZTRACENÁ LÁSKA
www.Titulky.com