Jak se máte?
Jmenuji se Deems Taylor
a je mou milou povinností přivítat vás zde
jménem Walta Disneyho, Leopolda Stokowskiho
a všech ostatních umělců a hudebníků, jejichž nadání vděčíme
za vznik této nové formy zábavy - pořadu Fantazii.
To, co uvidíte,
jsou návrhy, obrazy a příběhy,
které vznikly v myslích a fantazii skupiny umělců
pod vlivem hudby.
Jinými slovy nepůjde v tomto případě
o interpretace vycvičených hudebníků.
Což si myslím, je jedině dobře.
V tomto programu jsou tři druhy hudby.
Za prvé je to hudba, která nese konkrétní příběh.
Pak je tu hudba, která sice nemá děj,
ale popisuje řadu méně či více konkrétních obrazů.
A tou poslední je hudba,
která existuje jen kvůli sobě samé.
Úvodní kousek našeho programu Fantazie,
Tokáta a fuga, patří do té třetí skupiny,
kterou nazýváme absolutní hudba.
Samotný název skladby je pouhým popisem její formy.
Na obrazovce se budou zobrazovat různé abstraktní výjevy,
jež by se mohly objevovat ve vašich myslích,
kdybyste této hudbě naslouchali v koncertním sále.
Zpočátku si do určité míry uvědomujete orchestr.
Proto v úvodu uvidíte obrazy připomínající
dirigenta a hudebníky.
Pak začne mít vaše představivost pod vlivem hudby další nápady.
Může jít například jen o množství barev.
Nebo všelijaké mraky, rozlehlé krajiny
nejasné stíny nebo geometrické objekty létající vzduchem.
A nyní již tedy
Tokáta a fuga d-moll od Johanna Sebastiana Bacha,
ztvárněná v obrazech Walta Disneyho a jeho společníků,
v podání Filadelfského orchestru
a jeho dirigenta, Leopolda Stokowskiho.
Je zvláštní, jak se může umělec ve svém vlastním díle mýlit.
Je známo, že Čajkovský přímo nenáviděl svou
suitu z Louskáčku,
která patří mezi jeho nejpopulárnější díla.
Je ze série tanců z nezkráceného baletu
s názvem Louskáček,
který složil pro operu v Petrohradu.
Nemělo to moc velký úspěch a dnes se neuvádí,
ale jsem si jistý, že jakmile tuto Suitu uslyšíte, hned ji poznáte.
Na obrazovce však neuvidíte žádné louskáčky.
Louskáček je opravdu jen v názvu.
A nyní uslyšíme dílo, které vypráví velmi konkrétní příběh.
V tomto případě vlastně nejprve vznikl příběh,
k němuž složil skladatel hudbu.
Je to velmi starý příběh, je starý téměř 2000 let.
Je to legenda o čaroději, který měl učně.
Byl to bystrý mladík s velkým zájmem o řemeslo.
Vlastně byl až trochu příliš bystrý,
protože začal zkoušet ta nejsložitější kouzla svého pána,
aniž by se je naučil ovládat.
Jednoho dne mu například jeho pán řekl,
aby odnesl vodu do kotle, a on dostal skvělý nápad
nechat oživnout koště, aby odneslo vodu za něj.
Zdálo se, že to funguje.
Bohužel však zapomněl kouzelné zaříkadlo,
které by následně koště zastavilo v nošení vody,
a on zjistil, že začal něco, co nedokáže dokončit.
Pane Stokowski. Pane Stokowski.
Gratuluji vám, pane.
Já gratuluji tobě, Mickey.
Páni, díky.
Tak zatím. Mějte se!
Na shledanou.
Když psal Igor Stravinský balet Svěcení jara...
Opakuji,
když psal Igor Stravinský balet Svěcení jara,
jeho záměr byl, jeho vlastními slovy, "popsat primitivní život."
A tak ho Walt Disney a jeho umělci vzali za slovo.
Namísto baletu v jeho originální podobě -
sérii kmenových tanců, to pojali jako živý obraz,
jako příběh růstu života na Zemi.
Ten příběh, jak ho uvidíte,
není výplodem ničí fantazie.
Je to naprosto přesná reprodukce pohledu vědy
na prvních pár miliard let existence naší planety.
Věda, nikoliv umění, je autorem scénáře těchto výjevů.
Z pohledu vědy tu nejprve žily
jednobuněčné organismy,
drobné bílé nebo zelené hrudky ničeho zajímavého,
žijící pod vodou.
Jak šel čas, začaly se oceány hemžit
všelijakými mořskými živočichy.
Až nakonec, asi o miliardu let později,
se jistá ryba s většími ambicemi než ty ostatní
dostala na pevninu a stala se prvním obojživelníkem.
A pak, o několik set milionů let později,
nastal další zvrat a vznikli dinosauři.
Slovo "dinosaurus" pochází z řeckého slova,
které znamená "strašný ještěr."
A těmi dozajista byli.
Byli různých tvarů a velikostí,
od malých plazících se příšerek o velikosti kuřete
až po stotunové obry.
Nebyli zrovna nejchytřejší.
I ten největší z nich měl mozek pouhého holuba.
Žili ve vzduchu a ve vodě, stejně jako na zemi.
Většinou byli vegetariáni,
vcelku přátelští a nebyl problém s nimi vyjít.
Přesto mezi nimi byli surovci a gangsteři.
Nejhorším z nich byl surovec s názvem Tyrannosaurus rex.
Byl to snad ten nejhorší zabiják, co kdy chodil po Zemi.
Asi 200 milionů let byli dinosauři pány tvorstva.
Až jednou... Nevíme přesně, jak se to stalo.
Podle některých vědců se svět díky velkému suchu
a zemětřesením proměnil v obří prachovou kouli.
V každém případě dinosauři vymřeli.
A to je konec našeho příběhu.
Jeho začátek je v dobách dávno minulých,
když na Zemi nebyl ještě život.
Jen oblaka páry,
bublající moře a vybuchující sopky.
Nyní si představte sami sebe ve vesmíru
před miliardami a miliardami let,
jak shlížíte dolů na tuto malou sužovanou planetu,
ubíhající prázdným mořem prázdnoty.
A nyní následuje 15minutová přestávka.
FANTAZIE
Než se pustíme do druhé poloviny programu,
rád bych vám někoho představil.
Někoho, kdo je pro Fantazii velice důležitý.
Je velmi nesmělá a skromná.
Jednoho dne jsem na ni narazil ve studiu Disney.
A tehdy jsem si uvědomil,
že není jen nepostradatelným členem organizace,
ale i osobností obrazovky, jejíhož potenciálu
si zatím nikdo nevšiml.
Proto mám velkou radost, že vám mohu představit
zvukovou stopu.
Výborně. Tak pojď.
To je dobré. Nebuď tak plachá.
To je ono, hlasová stopo!
Jak jsem ji sledoval, zjistil jsem, že každý krásný zvuk
také vytváří stejně krásný obraz.
Podívejte. Mohla by zvuková stopa udělat nějaký zvuk, prosím?
Do toho, nebuď nervózní. No tak. Jakýkoliv zvuk.
Tohle jsem zrovna na mysli neměl.
Co kdybychom slyšeli a viděli harfu?
A teď jeden ze smyčců, třeba housle.
A teď... jeden z dřevěných dechových nástrojů, flétnu.
Moc hezké.
A teď nějaký žesťový nástroj, trumpetu.
Výborně. A teď něco hlubšího, třeba fagot.
Jen dál. Jen dál. Koukej to dokončit, ano?
Abychom to měli kompletní, hádám, že nás čekají bicí.
Začneme bubnem.
Díky, kamaráde.
Beethovenova šestá symfonie, jež nazval Pastorální,
je jednou mála z jeho děl,
která vyprávějí něco jako konkrétní příběh.
Byl milovníkem přírody a v této symfonii
popisuje den na venkově.
Samozřejmě, že Beethoven popisoval tu část venkova,
kterou sám důvěrně znal.
Ale jeho hudba je daleko univerzálnější,
a tak Walt Disney dopřál Pastorální symfonii mytologickou scenérii.
Tou scenérii je hora Olymp, příbytek všech bohů.
A zde se setkáme s řadou úžasných tvorů
z polí a lesů,
s jednorožci, fauny, s létajícím koněm Pegasem
a celou jeho rodinou kentaurů,
což jsou zvláštní bytosti - napůl lidé a napůl koně.
A také s jejich přítelkyněmi, kentauřicemi.
Později se setkáme se starým známým, Bakchusem, bohem vína
a nespoutaného veselí.
Večírek však přeruší bouře.
Pak uvidíme Vulkána, kterak vyrábí blesky
a posílá je králi všech bohů, Diovi,
který s nimi hraje šipky.
Když bouře přejde, uvidíme Iris, bohyni duhy.
A Apolóna, jak žene vůz napříč oblohou.
A pak Morfea, boha spánku,
jenž vše zahalí svým pláštěm noci,
zatímco Diana, používaje nový měsíc jako luk,
vystřelí ohnivý šíp, čímž se na obloze rozzáří hvězdy.
Nyní nás čeká jeden z nejslavnějších a nejpopulárnějších baletů vůbec,
Tanec hodin z Ponchielliho opery La Gioconda.
Jde o živý obraz hodin dne.
První skupina tanečníků v kostýmech
naznačuje delikátní světlo svítání.
Poté následuje druhá skupina,
reprezentující zářící světlo pravého poledne.
S jejich odchodem přichází třetí skupina
v kostýmech vyjadřujících delikátní tóny podvečera.
A poslední skupina, celá v černém, představuje pochmurnou barvu noci.
Znenadání orchestr vzplane v úžasném finále,
ve kterém hodiny temna střídají hodiny světla.
Vše se odehrává ve velkém sále se zahradou v pozadí,
v paláci vévody Alvise, šlechtice z Benátek.
Posledním kouskem v našem programu Fantazie
je kombinace svou hudebních děl tak rozdílných
provedením i náladou, že si navzájem dávají skvěle vyniknout.
Tím prvním dílem je Noc na Lysé hoře
od jednoho z největších ruských skladatelů, Modesta Musorgského.
Tím druhým je světoznámé Ave Maria Franze Schuberta.
Po hudební i dramatické stránce tu máme obraz
boje mezi světským a duchovním světem.
Lysá hora je podle legend místem,
kde se shromažďuje Satan a jeho stoupenci.
Zde se o Valpuržině noci, což je něco jako nás Halloween,
shromažďují bytosti zla, aby uctili svého pána.
Začarováni zde fanaticky tančí,
dokud svítání a zvuk kostelních zvonů
nezaženou toto pekelné vojsko zpátky do temnoty.
Potom uslyšíme Ave Maria nesoucí poselství vítězství
naděje a života nad beznadějí a smrtí.
www.Titulky.com