www.titlovi.com
Čulo se da su se svađali skoro dva sata. Ništa novo za njih.
Onda se čuo pucanj iz obe cevi. Zločin iz strasti.
Pogledaj samo tu strast na zidu.
Ovde je sve jasno. Ostaje samo papirologija.
Dete je nešto videlo? -Šta? -Dete.
Kakvo je to pitanje?
Biće nam stvarno drago da te se otarasimo. Uvek ta pitanja.
"Dete je nešto videlo?" Koga je briga?
Mrtav je. Žena ga je ubila. Sve ostalo nema veze sa nama.
Detektiv Samerset? Ja sam detektiv Mils.
Stigao sam u grad pre dvadeset minuta i ovde su me bacili.
Slušaj, Milse. Da nađemo neki bar, da popričamo.
Vratio bih se do stanice. Da sredim sve oko prelaska.
Hteo sam nešto da te pitam, preko telefona. -Da.
Zašto ovde? -Ne razumem. -Čitav taj napor oko prelaska?
To je prvo što mi je palo na pamet.
Isti razlog kao tvoj. lli onaj koji si imao pre otkaza.
Tek si me upoznao. -Možda ne razumem pitanje.
Vrlo je prosto. Gurao si se da dođeš na ovo mesto.
To nikada nisam video. -Mislio sam da mogu da pomognem.
Bilo bi dobro da nismo odmah počeli sa niskim udarcima.
Ti si ovde glavni. -Da.
Hoću da gledaš i hoću da slušaš, važi?!
Nisam čuvao "Tako Bel". Radio sam ubistva pet godina.
Nisi ovde. -Razumem.
Onda, u narednih 7 dana, učini mi uslugu i seti se toga.
SEDAM
PONEDELJAK
Da, dobro... Ponovi mi to.
Mislila sam da smo pobegli od tih stalnih cimanja.
"Serpiko" mora da krene.
Možda bi trebalo da skineš taj krmelj sa ovog oka, Serpiko.
Jesi li ga sklonila? -Jesam. -Dobro.
Kafa?
Ništa nije taknuto. Sve je kao što sam i našao.
U koliko sati je ustanovljena smrt. -Kao što rekoh,
ništa nisam dirao, ali glava mu je u tanjiru već 45 minuta.
Čekaj, niko nije proveravao znake života?
Zar ne razumete? On ne diše, osim ako ne udiše Špagete.
Znači, tako se radi ovde? -lzvinite.
Sedi u svom sranju, da je živ valjda bi ustao do sada.
Dobro. Hvala vam. -Hvala i vama.
Pitam se...
Šta je bio smisao razgovora koji si započeo?
Ne znam. Koliko puta oni nađu leševe koji nisu mrtvi.
Pusti to.
Zovite Ginisa, mislim da imamo rekord ovde.
Bolje časopis "Kuće i Bašte".
Ko je rekao da je ovo ubistvo? -Niko.
Njegovo srce je verovatno bilo veličine šunke u konzervi.
Ako ovo nije infarkt, onda ja ništa ne znam.
Ko bi rekao!
Imali smo jedan slučaj, tip leži mrtav na zemlji,
sa nožem u leđima. Ubistvo, zar ne?
Jebiga! U svakom slučaju, u pitanju je veliko osiguranje,
tako da je tip uzeo vrh sečiva i zabio ga sebi u lopaticu.
Mora da se prešao, jer je na leđima imao više uboda.
Ćuti, molim te!
Čekaj. -Šta?
Ovde ima neka kofa. -Šta je u njoj?
Bože, povraćka! -Ima li krvi u njoj? -Nisam video, posluži se.
Misliš da je otrov?
Divno, veoma mračna. -Misliš da je otrov?
Devojčice, čekaju vas veštaci. Možemo svi da se uguramo?
Mesta ima, svetlo je problem. -Drago mi je.
Milse, pomozi policajcima u ispitivanju komšija.
Šta? -I pošalji veštake.
Mrtav je. -Hvala vam, doktore.
Video si iz mojih dosijea šta sam ja radio? -Ne.
Ispitivao sam od vrata do vrata i patrolirao okolo.
Dugo sam to radio. -I?
Na mojoj znački piše "detektiv", kao i na tvojoj.
Evo, rešio sam. Moram da procenim celokupnost slučaja,
ne na osnovu toga koliko si ti vremena proveo na terenu.
Samo me ne zajebavaj. To je sve što tražim.
Već dugo je mrtav i nije od otrova. -Čoveče!
Kako čovek može to sebi da dozvoli.
Bila su potrebna četvorica da ga podignu na sto.
Kako je debeli kreten uopšte izlazio na vrata? -Molim te.
Očigledno je stalno bio u kući. -Vidi koliki je to stomak.
I što je čudno, rasteže se.
Pogledaj veličinu jednjaka, gde hrana...
Vidim, ali mi to ništa ne znači.
Uvećano mu je dvanaestopalačano crevo.
Unutrašnji zidovi stomaka su iskidani.
Ovaj je jeo dok se nije raspukao. -Nije se raspukao.
Imao je unutrašnje krvarenje.
Ima hematome u rektumu i u poprečnim stomačnim mišićima.
Umro je od jela? -I jeste i nije.
Kakve su ovo modrice? -To još nisam otkrio.
Možda mu je pištolj bio uperen u glavu? -Da, prilično jako.
Spreda, otisci od cevi.
Dame i gospodo, imamo ubistvo.
Ubica je stavio kofu ispod njega i nastavio da ga hrani.
Nije žurio. Na obdukciji su rekli da je trajalo 12 sati.
Grlo mu je natečeno, verovatno od napora,
i u jednom trenutku se onesvestio.
Tada ga je ubica udario i on se raspukao. -Sadističko đubre.
Kad hoćeš nekog da ubiješ, prođeš pored i pucaš.
Ne rizikuješ ovoliko vreme, sem ako sam čin nema značaj.
Ma daj, neko je hteo da muči debeljka. l to je sve.
U kesi iz samoposluge smo pronašli dva računa.
Znači, ubica se zaustavio i vratio u samoposlugu. -Pa?
Čoveče, to je njegov problem. Ja ništa ni ne shvatam.
Ovo je početak. -Imamo jedan leš, a ne tri.
Nema motiva.
Ne zamaraj svoj mozak sa ovim, važi?
Hoću da me prebaciš na drugi slučaj. -Stani!
Šta pričaš? -Ovo ne može da bude moj zadnji slučaj.
Trajaće u nedogled. -Penzionisaćeš se za šest dana.
I ranije nisi završavao slučajeve.
Bili su rešeni koliko je to bilo moguće.
Ako mogu da budem otvoren... -Svi smo prijatelji ovde.
Ovo ne treba da mu bude prvi slučaj. -Znao sam. Nije prvi!
Prerano je. -Ovde sam, reci mi to u lice. Kapetane?
Rano je za tebe. -Kapetane, možemo li da popričamo?
Ovo je lično... -Ućuti, Milse! Nemam nikog za ovaj slučaj.
Ovo je policijska stanica, ne možeš da biraš. -Dajte ga meni.
On ga neće, njegov problem. Vidimo se, lepo se provedi.
Dajte ga meni. -Ne, daću ti nešto drugo.
Izađi napolje, Milse, samo izađi.
Žao mi je, matori, ali izgleda da moraš da čistiš za debelim.
UTORAK
UBISTVO NA UGLEDNOJ ADRESI
TUŽILAC UBIJEN
Dobro, smirite se! Tišina!
Evo kako ćemo... Odgovaraću na pitanja samo 10 minuta.
Postavljajte pitanja mirno, po redu, ili odlazim.
Može nekoliko reči? -Ne.
Neću da pričam o detaljima istrage, zato me to ne pitajte.
Imate li nešto za mene? -Ništa još, šefe.
Zašto ne odete po kafu?
"Upravo smo dobili vest. Idemo na lice mesta
gde je tužilac Ilaj Gould danas pronađen mrtav.
Javni tužilac Martin Talbot odgovara na pitanja novinara...
"To je smešno i uvredljivo.
Konflikta nema i svaka takva tvrdnja je neodgovorna.
Upravo sam se sreo sa nadležnima i uverili su me
da njihovi najbolji ljudi rade na ovom slučaju.
Ovo će da bude definicija brze pravde."
POHLEPA
Izvini, Džordže.
Samerset. -Uđi.
Jesi li čuo vest? -Ne, nisam.
Ilaj Gould je nađen mrtav jutros.
Neko je provalio u njegovu advokatsku kancelariju
i pustio ga da iskrvari. Napisao je "pohlepa" na podu.
Pohlepa? -Da, krvlju.
Mils vodi istragu.
Izvinite, možete li da prestanete sa tim.
Blago njemu. -Šta ćeš da radiš sa sobom kad se penzionišeš?
Radiću, možda na farmi, okrečiću kuću.
Zar ne osećaš?
Zar nemaš taj osećaj? Nećeš više da budeš policajac.
U tome i jeste stvar. -Mislim da nećeš da odeš.
Ne možeš da napustiš sve ovo.
Tip šeta psa, napadnu ga. Uzmu mu sat, novčanik...
i dok leži na pločniku bespomoćan, izbiju mu oba oka.
To se desilo sinoć, 4 ulice odavde. -Da, čitao sam.
Više ništa ne razumem. -Tako je oduvek bilo.
Možda si u pravu. -Radiš ovaj posao, stvoren si za njega.
Mislim da ne možeš to da porekneš. Možda grešim.
Veštak ti je ovo poslao. Našao ga je u stomaku onog debelog,
pomešano sa hranom. Izgleda kao parče plastike.
Ostavi to na stolu.
Hranjen je time.
Gospode!
PROŽDRLJIVOST
Ovo je pronađeno iza frižidera na mestu zločina.
"Dug je put, i težak, koji iz pakla vodi do svetla."
To je Milton. "Izgubljeni raj."
Dobro, ja sam zbunjen. -To znači da je ovo početak.
PROŽDRLJIVOST
Ovo je nađeno iza istog frižidera, napisano mašću.
Ima sedam smrtnih grehova, kapetane.
Proždrljivost...
...pohlepa,
...lenjost, gnev, gordost, požuda i zavist.
Sedam! -Sačekaj.
Ovo nije moj sto. -Možeš da očekuješ još pet ovakvih.
Stani malo.
Ne mogu da se upuštam u ovaj slučaj.
Samerset!
On ga je želeo.
Radim na tome.
Gde ćete?
Što dalje odavde.
Samo da pogledam neke stvari. -U redu.
Sedite gde god hoćete. -Kako ste?
Zdravo, Smeško!
Hajde Džordž, karte se hlade! -Dužnost zove.
Gospodo, nikad neću razumeti,
ovolike knjige, svet znanja na dohvat ruke, a šta vi radite?
Igrate poker.
Imamo mi kulturu. -Dolazi nam iz dupeta.
A šta kažeš na ovu kulturu?
ČOSER KENTERBERIJSKE PRIČE
DANTE BOŽANSTVENA KOMEDIJA
Znaš šta, Smeško? Stvarno ćemo da ti nedostajemo.
Možda i hoćete.
PLAN DANTEOVOG PAKLA
RAJ NA ZEMLJI
SREDA
Jebeni Dante!
Prokleta pederčina kojoj se sve rimuje! Drkadžija!
Dobro obavljen posao.
Hvala ti Bože!
Odmah ću da se sklonim.
Hoćeš li svoju stolicu? -Ne, uzmi je. -Stvarno?
Telefon.
To je u paketu, ide zajedno sa kancelarijom.
Jesi li dobro? Šta nije u redu?
Glupačo, rekao sam ti da me ne zoveš dok radim.
Da, zašto? U redu.
Dobro.
To je moja žena. -Izvini?
Hoće da razgovara sa tobom.
Detektiv Samerset. I meni je drago.
Zahvaljujem na ponudi, ali...
U tom slučaju, biće mi drago. Da, hvala vam.
Doviđenja.
Draga, šta...
Dakle? -Izvini? -Šta je rekla?
Pozvan sam na večeru kod tebe. Prihvatio sam poziv.
Kod mene? Šta reče? -Večeras.
Zdravo, muškarci! -Zdravo, gubitnice! -Zdravo, idiote!
Ovo je Trejsi. Trejsi ovo je Samerset. -Zdravo.
Drago mi je da sam vas upoznala. Puno sam čula o vama.
Osim vašeg imena. -Vilijam.
To je lepo ime, Vilijam.
Vilijame, upoznaj Dejvida. Dejvide, ovo je Vilijam.
Dobro, odmah se vraćam. Kako su deca?
Dobro, igraju se u sobi.
Dobri psi!
Kako su naši dobri psi? Kako si, lepotice?
Lepo miriše. -Šta?
Da, mislim, hvala vam. Sedite ako želite.
Jeste li za jedno piće? -Ne, hvala, sačekaću.
Bacite to negde. Izvinite zbog nereda. Nismo se raspakovali.
Čuo sam da ste zajedno još od srednje škole.
Smešno, zar ne? Znate šta?
Na našem prvom sastanku sam znala da ću da se udam za njega.
Stvarno?
Bio je najduhovitiji momak kojeg sam ikad upoznala.
Stvarno?
To je danas prava retkost. Takva posvećenost.
Ne brinite, neću da ga nosim za večerom.
Bez obzira koliko često viđam oružje, ne mogu da se naviknem.
Isto je i sa mnom.
Zašto se nisi oženio, Vilijame? -Trejsi, do đavola!
Bio sam blizu jednom. Jednostavno se nije desilo.
To me iznenađuje. Zaista.
Svako ko provede sa mnom neko vreme, smatra me neprijatnim.
Pitaj svog muža. -Istina je, prava istina.
Koliko dugo živite ovde? -Predugo.
Kako se vama dopada?
Znaš, treba vremena. Kad se smestimo, biće u redu.
Posle izvesnog vremena otupiš. Imaš to u svakom gradu.
To je metro. -Proći će za minut.
Taj agent za nekretnine, jebeni... Izvini, dušo.
Pokazivao nam je stan nekoliko puta, dopao mi se.
Bio je efikasan. Trejsi se zaista svideo.
Zapitao sam se zašto nas dovodi na po pet minuta.
Otkrili smo to već prve noći.
Smirujući, opuštajući, vibrirajući dom?
Izvinite.
Dobro, samo se smejte.
Ne znam zašto se i ti smeješ.
Dobro, dosta je.
Morao je da uđe u zgradu pre zatvaranja.
Gould je radio do kasno.
Naravno, bio je najbolji branilac u gradu. Ozloglašen.
Telo je nađeno u utorak ujutro. U ponedeljak nisu radili.
Mogao je da uđe u petak. Sačekao je da odu čistači.
Bavio se sa Gouldom u subotu, nedelju, možda i ponedeljak.
Pogledaj, bio je vezan, sa slobodnom desnom rukom.
Dat mu je mesarski nož. Pogledaj vagu.
Pola kilograma živog mesa.
"Pola kilograma živog mesa, ni manje ni više.
Ni hrskavice, ni kosti, samo meso." Mletački trgovac.
Nisam ga gledao. -"Zadatak je obavljen, on je oslobođen."
Kad ti kažem, stolica je bila natopljena znojem. -Naravno.
Ubica je hteo da Gould polako odluči gde prvo da se iseče.
Zamisli. Pištolj ti je uperen u lice.
Koji deo tvog tela je višak? -Pojas za spasavanje.
Isekao se sa strane stomaka. -Pogledajmo ovo ponovo.
Leš je tu, ali gledaj kroz njega.
Tajna je da pronađemo jedan detalj
i da se usredsredimo na njega, dok ne iscrpimo tu mogućnost.
Doneću još jedno pivo. Hoćeš i ti? -Vino, molim te.
On propoveda. -Kažnjava.
Gresi su korišćeni u srednjevekovnim propovedima.
Sedam glavnih vrlina i sedam smrtnih grehova
korišćenih za obrazovanje. -Da, kao u "Parsonovoj priči"
i kod Dantea. -Čitao si to? -Jesam, delove.
Sećaš se, u Čistilištu, Dante i njegov prijatelj
su se popeli na brdo da bi gledali grešnike?
Sedam krugova Čistilišta? -Da, tačno.
Ali tamo prvo dolazi gordost, a ne proždrljivost.
Za sada ćemo da zamislimo da su knjige inspirisale ubicu.
Propovedi su bile ispaštanje grehova.
Ova ubistva su kao nasilno pokajanje. -Nasilno, šta?
Pokajanje je kada zažališ zbog greha, ali ne iz ljubavi
prema Bogu. -Nego zato što ti je pištolj uperen u glavu.
Nema otisaka? -Ne.
Potpuno nepovezane žrtve? -Da.
I bez ikakvih svedoka. -Što je meni neshvatljivo.
Seronja je morao nekako da izađe.
U velikom gradu je nauka da gledaš svoja posla.
U školama samoodbrane te prvo nauče da ne zoveš u pomoć.
Uvek viči: "požar". Na "u pomoć" se niko ne odaziva.
Viči "požar", i svi dolaze. -To je zajebano.
Mora da je ostavio još jedan deo slagalice.
Znaš šta? Hvala na razgovoru o ovome, ali moram da spavam.
I da prošetam pse. -Samo sam zadovoljavao svoju znatiželju.
Odlazim na kraju nedelje. -Sranje. Ne, čekaj.
Gouldova žena je bila van grada kada se to desilo.
Znači da je nešto videla. -Šta ako je ovo pretnja?
Smestio sam je na sigurno. Nije bila presrećna zbog toga.
Šta ako nije ono što je videla,
već što je trebala da vidi, ali nije imala priliku.
Dobro, važi. Šta? -Ne znam.
Ali to je jedini znak.
Ja ću da nas upišem. Došli smo da vidimo gđu Gould.
Gđo Gould?
Gđo Gould, žao mi je. Zaista. -Ne razumem.
Treba vrlo pažljivo da pogledate svaku fotografiju.
Pogledajte da li je nešto čudno ili pomereno sa mesta, bilo šta.
Ne vidim ništa. Molim vas, ne mogu to sada da radim.
U redu.
To mora da bude sada. Možda nam je nešto promaklo.
Čekajte. -Šta? -Ovde.
Ova slika stoji naopačke.
Vaši ljudi je nisu pomerali? -Ne.
Ovo je snimljeno pre veštaka.
Nema ničega. -Mora nešto da bude.
Premestio je šrafove da bi je okačio. -Da.
Šta je to, do đavola? -Skakavac.
Do đavola!
Mora da nešto postoji.
Nije je naslikao.
Ne, on se zajebava sa nama, to radi. Vidiš, to smo mi.
Sačekaj minut.
Samerset se penje na nameštaj. -Sačekaj minut.
Šališ se. -Zovi laboratoriju za otiske.
Čoveče!
Iskreno, jesi li ikada video nešto ovakvo?
Nisam.
POMOZI MI
Po linijama vidim da to nisu otisci žrtve.
Ne znam, čoveče. Mislim da je dovoljno lud za tako nešto.
Ne uklapa se. On ne želi da prestane. -Ko zna.
Ludaci napolju čine zlodela koja inače ne bi radili.
"Glas me je naterao da to uradim."
"Džodi Foster me je naterala."
Poklapanje otisaka može da potraje i do 3 dana.
Možda biste mogli da odete negde.
Rekao si gđi Gould da ćemo da ga uhvatimo? Stvarno tako misliš?
Voleo bih da još uvek razmišljam kao ti.
A šta misliš da mi radimo, kog đavola? -Skupljamo deliće.
Prikupljamo dokaze, slikamo i uzimamo uzorke,
sve to pišemo sa tačnim vremenom događanja.
To je sve? -To je sve.
Sve to uredno slažemo, jer može da nam bude od koristi na sudu.
Skupljanje dijamanata na pustom ostrvu,
u nadi da ćemo da budemo spašeni. -Gluposti!
Čak i najjači dokazi obično samo vode do ostalih.
Toliki leševi ostanu ne osvećeni.
Nemoj mi reći da i tebe nije ponelo malo večeras. Video sam.
Na dobrom smo putu.
ČETVRTAK
Ustajte, braćo Glimer! Imamo ga.
Koristi ime Viktor. Pravo ime mu je Teodor Alen.
Našli su njegove otiske na mestu zločina.
Ima dugačku istoriju ozbiljne mentalne bolesti.
Bio je veoma zagrižen za Južnjački Baptizam.
Ali, tokom godina su ga izneverili.
Počeo je da diluje, vrši oružane pljačke i napade,
i bio je u zatvoru zbog silovanja maloletnica.
Njegov advokat se pobrinuo da to ne potraje dugo.
Inače, advokat mu je bio Eli Gould, žrtva "pohlepa".
Danas ćemo to da zaustavimo, dame i gospodo.
Viktor dugo nije viđen, ali imamo njegovu adresu.
Ne veruješ baš? -Zar ti se ne čini da to nije naš čovek.
Ti mi reci. -Mislim da naš ubica ima jači razlog.
Jesi li ikad bio ranjen? -Nikad za 34 godine, da kucnem u drvo.
Samo 3 puta sam vadio pištolj sa namerom da ga upotrebim.
Nikada nisam povukao obarač. Nijednom, a ti?
Nisam nikad bio ranjen, ali sam jednom potegao pištolj.
Stvarno? -Bilo je to pri mom prvom upadu.
Bio sam u pratnji. Bilo je napeto, a ja sam bio početnik.
Provalili smo, tražeći nekog narkomana, a on je pucao na nas.
Jedan policajac je pogođen u rame. Bože, kako se zvao?
Rasturio ga je, u stvari, više kao usporeni snimak.
Sećam se vožnje u hitnoj pomoći...
lzdahnuo je u kolima.
Bože, kako se zvao čovek?
Specijalci idu ispred detektiva!
Obožavaju ovo.
Policija!
Čisto je!
Dobro jutro, srećo! Ustaj, drkadžijo, odmah!
Ustaj, vrećo govana!
Detektivi! Mislim da će vas zanimati ovo da vidite.
Bože! Viktor?
Šta je ovo? -To je samo Viktor.
Zovi hitnu! -Šta? Bolje mrtvačka kola! -Zovi veštake!
Izvedi tvoje ljude. Ne dirajte ništa.
Izgleda kao voštana figura.
LENJOST -Lenjost.
Čoveče! -Do đavola.
Ove slike su stare tri dana.
Ovo mora da je prva. Vidi.
Slikana je na današnji dan prošle godine.
Imam uzorak kose. Imam uzorak stolice, mokraću, nokte.
On nas zajebava. -Zaslužio si to.
On je živ! Drkadžija je živ! -Spustite oružje!
Požurite sa kolima hitne pomoći!
On se igra sa nama. -Šališ se?
Moramo da prikrijemo emocije i da obratimo pažnju na detalje.
Ja se hranim emocijama. Šta kažeš na to?
Da li me slušaš? -Da, čujem te.
Izvinite. -Šta to radiš?
Ovo je zabranjena zona. Beži. -Imam pravo da budem ovde.
Ja sam fotograf U.P.l. -a. Moje je pravo da budem ovde.
Izlazi napolje! Bože! -Kakav idiot!
Imam tvoju fotografiju. -Da, da.
Detektiv Mils. M-l-L-S. Nestani!
Umeš i da ga speluješ? -Jebi se!
Kako dođu tako brzo?
Plaćaju policiji za informacije, i to dobro.
Izvini.
Stvarno me nerviraju. -U redu je.
Impresivno je videti čoveka koji se hrani emocijama.
Prema stanju mišića i kičme već dugo je nepokretan.
Testovi krvi pokazuju šarenilo droga u organizmu.
Čak i antibiotika, verovatno da spreče rane od gnojenja.
Pokušao je da govori ili da komunicira?
Čak i da mu mozak nije propao, pregrizao je svoj jezik odavno.
Da li to znači da uopšte nema šanse da preživi?
On bi umro od šoka kada bi mu sad uperili lampu u oči.
Retko sam viđao da neko istrpi ovoliku bol i mučenje,
a pravi pakao mu tek predstoji. Laku noć.
Zdravo, Vilijame. Trejsi ovde. -Trejsi?
Sve je u redu? -Da, sve je u redu.
Gde je Dejvid? -U kupatilu.
Izvini što zovem ovako. -U redu je. Reci.
Moram sa nekim da razgovaram. Možemo li da se nađemo?
Možda sutra ujutro? -Ne razumem.
Osećam se glupo, ali ti si jedina osoba koju znam ovde.
Nema nikog drugog. Ako možeš da mi se javiš, važi?
Moram da idem sad. Laku noć. -Laku noć.
PETAK
Ti dobro poznaješ grad. Tako dugo si ovde.
Ume ovde da bude teško. -Ne znam zašto sam te uopšte zvala.
Zašto ne porazgovaraš sa njim? Reci mu kako se osećaš.
Ne mogu. Neću da mu budem na teretu. Pogotovo ne sada.
Navići ću se. Samo sam htela da popričam sa nekim odavde.
Mislim, ovde je potpuno drugačije okruženje.
Da li ti je Dejvid rekao da sam ja učiteljica?
Ustvari, bila sam. -Da, pominjao mi je.
Gledala sam škole u okolini, ali uslovi su ovde očajni.
A privatne škole? -Ne znam.
Reci mi šta te stvarno muči. -Dejvid i ja ćemo imati dete.
Trejsi... mislim da nisam osoba za razgovor o tome.
Mrzim ovaj grad.
Imao sam jednu vezu koja je ličila na brak.
Čekali smo dete. To je bilo davno.
Sećam se da sam ustao jedno jutro i krenuo na posao.
Dan kao i svaki drugi, osim što je to bio prvi dan
pošto sam saznao za trudnoću. Osetio sam strah po prvi put.
Sećam se da sam pomislio, kako imati dete u ovakvom okruženju?
Kako dete da raste sa svim ovim oko sebe?
Rekao sam joj da ga ne želim.
A tokom sledećih par nedelja sam je ubedio da sam u pravu.
Ja želim da imam decu.
Mogu ti odmah reći da znam, ustvari sam siguran,
da sam doneo pravu odluku.
Ali ne prođe ni dan a da ne zažalim što sam tako odlučio.
Ako ne zadržiš dete, ako je to tvoja odluka,
nikada mu nemoj ni reći da si bila trudna.
Ako ga budeš zadržala, razmazi ga koliko god možeš.
To je jedini savet koji mogu da ti dam, Trejsi.
Moram da krenem. -Vilijamel
Hvala ti.
PROŽDRLJIVOST POHLEPA LENJOST ZAVIST GNEV GORDOST POŽUDA
Viktorov gazda kaže da su pare bile u sandučetu svakog prvog.
CifuamTNikad nisam čuo nüednu primedbu od stanara
iz apartmana 306, niti se neko žalio na njega.
Najbolji stanar koga sam ikada imao." Kraj citata.
San svakog stanodavca.
Paralizovani stanar bez jezika. -Koji plaća rentu na vreme.
Muka mi je od ovog čekanja. -Takav ti je posao.
Zašto nismo na ulici?
Zašto trunemo ovde i čekamo da ludak opet nešto uradi?
"Ludak" ne mora da bude lud. Nemoj da napraviš tu grešku.
Ma daj, on je poremećen. Pogledaj.
Verovatno sad igra u gaćama svoje babe.
Da, i maže se puterom od kikirikija. Šta misliš?
Ne verujem. -Neće još dugo da ima toliko sreće.
Ne zavisi on od sreće.
Došli smo nakon tačno godinu dana od kad je Viktor vezan.
Tačno u dan. To je i želeo. -Ne možemo da budemo sigurni.
Da, možemo.
Poruka koju nam je ostavio, njegove prve reči nama.
"Dug je put i težak, koji iz pakla vodi ka Svetlosti."
Pa šta onda? -Za sad je u pravu.
Kakva je upornost potrebna da bi se vezao čovek na godinu dana?
Da mu odsečeš ruku kako bi ostavio otiske.
Da mu nabiješ cevi u genetalije.
Ovaj tip je metodičan, zahtevan i što je najgore, strpljiv.
On je budala. Zato što je Član biblioteke misli da je Joda.
Imaš li neke pare? -Imam 50. Pedeset dolara.
Predlažem mali zadatak na terenu. Hajde.
Napravićemo listu. Prvo "Proždrljivost" iz
"Kenterberijskih priča", sve što je vezano za 7 smrtnih greha.
Pitaj se. -Čekaj. -Šta bi čitao da bi ovo radio?
Šta može da ga interesuje? "Džek Trbosek", na primer.
Gde idemo? -U biblioteku.
Kuponi. Besplatni kuponi.
Inspekcija je imala najmanje 50 primedbi zadnji put.
Sedi prekoputa, ne bih voleo da ljudi svašta pomisle.
Daj mi pare. -Daću ti ih, ali hoću da znam šta radimo.
Samerset, kako si? Nisam očekivao seks u troje.
Nema problema, sedi.
Samo zbog tebe ovo radim, rizično je.
Ovo radimo pošteno. -Dogovoreno.
Za sat vremena.
Važi, posluži se.
Dobro utrošen novac. -Da.
Govoreći ti ovo, verujem ti više nego što verujem mnogima.
Dobro, inače bih te udario.
Verovatno nije ništa, ali neće nikom da naškodi.
Tip iz picerije je moj prijatelj iz Biroa.
Ko, onaj smrdljivac?
Godinama je F.B.I. bio povezan sa bibliotekom, vodio arhivu.
Zbog članarina? -Ne, nadgledali su navike čitalaca.
Vidi! -Šta? -Neke knjige su označene.
Recimo knjige o nuklearnom naoružanju, "Mein Kampf'.
Svako ko uzme označenu knjigu ušaoje u arhivu F.B.I.-a.
Čekaj, da li je to legalno? -Legalno, nelegalno, to nema.
Ne možeš direktno da koristiš informacije. Samo kao pomoć.
Možda zvuči smešno, ali ne možeš da dobiješ člansku kartu
bez lične karte i broja telefona. Vidiš?
Znači, oni imaju naš spisak? -Tačno tako.
Ako hoćeš da znaš ko čita, "Čistilište", "Izgubljeni Raj"
"Bezglavost", kompjuteri F.B.I. će nam reći. Daće nam ime.
Školarca koji piše seminar o kriminalu u dvadesetom veku.
Barem ćeš da izađeš iz kancelarije i da se ošišaš.
Otkud znaš za to? -Ne znam, a ne znaš ni ti. -Tačno.
"Božanstvena Komedija", "Istorija Katoličanstva",
knjiga koja se zove "Ubice i ludaci".
"Moderne istrage ubistva", "Hladnokrvno",
"O ljudskoj vezanosti", vezanosti?
To nije ono što misliš. -Dobro.
Markiz de Šade. -Markiz de Sad. -Svejedno.
Dela Svetog Tome Akva-nešto. -Svetog Tome Akvinskog.
Pisao je o sedam smrtnih grehova. Je li to sve? -Da.
Da proverimo. -Džonatan Do. -Kako god.
Sigurni smo da je to ime, zar ne?
Ti si ga video, Džon Do. Ako hoćeš, možemo da se vratimo.
Hajde da ga pogledamo, da popričamo s njim.
Ovo je ludo. -Samo ćemo da popričamo s njim.
Izvinite, gospodine, da li ste vi masovni ubica?
Ti ćeš da pričaš.
Uposli svoj šarmantni jezik. -Pričao si sa mojom ženom?
Ovo je poremećeno. "Čarlijevi Anđeli"...
Ime iz kompjutera...
Pogođen si? -Nisam.
Krenuo je dole!
Na petom je spratu!
Policija, postoji li sporedan izlaz? Zaključajte vrata.
Sklonite se iz hodnika, molim vas!
Sagnite se!
Sagnite se, do đavola!
Prokletstvo!
Sklonite mi se sa puta! Oslobodite prolaz!
Gde si pošao? -Ulazim unutra. -Ne, čekaj.
Šta?! Pucao je u nas! -Ne možeš da uđeš.
Treba nam nalog. -Imamo osnove da je osumnjičeni kriv, hajde.
Razmisli o tome. Razmisli šta nas je dovelo ovde?
Ne mogu nikome da kažem za Biro. -Pomeri se s puta.
Nemamo razloga da budemo ovde. Da li me slušaš?
Pusti me, skini mi se! -Dobro, izvini.
Samo me poslušaj.
Ako ovo uradimo, nećemo moći da ga optužimo.
Seronja će da bude slobodan. Zar to želiš?
Dok dobijemo nalog... Zajebi!
Ne, ne. -Treba nam razlog da mu zakucamo na vrata.
Razmisli o tome. Važi?
U redu, važi.
U pravu si, ja sam sjeban. Kada si u pravu, u pravu si.
Nema razloga za svađu. Osim ako ne umeš ovo da popraviš.
Ti, glupi kurvin...
Koliko nam je još novca ostalo?
Da, primetila sam da taj tip često izlazi
u vreme kada su se dešavala ubistva, pa sam zato...
Zvali ste detektiva Samerseta? -Da. -Ona je zvala Samerseta.
Taj tip je jezivo izgledao, a jedno ubistvo se desilo ovde.
Ja ću da vam ispričam ostatak. Imaš li sve? -Imam vašu priču.
Neka potpiše. Moraš da potpišeš.
Dobro je. Bila si dobra. -Uradila sam kako ste rekli.
Evo ti, uzmi nešto da jedeš.
Ostanite napolju.
Viktor...
Šta je? -Imali smo ga.
Šta pričaš? -Jebeni fotograf sa stepeništa.
Imali smo ga i pustili smo ga da ode.
Sigurni ste da je on? -Da, dobro je. Pošalji to.
Nije ubeležen u knjigu, nemamo adresu. Samo ovu priznanicu.
Traži i dalje! -Stani, vidi ovo.
Ovo je bilo ispod kreveta. To mu je jedini izvor prihoda?
Imamo njegov novac. To mi se sviđa. -Čekaj, nećeš verovati.
Nismo našli otiske, niti jedan otisak.
Tačno, ne verujem ti. Nastavi da tražiš.
Treba nam još ljudi. -Radim najbolje što mogu.
Šta imaš? -Ovde ima dve hiljade svezaka,
a svaka ima po 250 strana. -Šta piše o ubistvima?
"Mi smo bolesne i glupe lutke, koje na groznoj sceni igramo.
Kakva zabava, igranje i jebanje.
Nema brige na svetu. Ni ne znamo da smo ništa.
Nismo ono što smo trebali da budemo." Čekaj, ima još.
"Danas, u metrou, prišao mi je čovek i započeo razgovor.
Ćaskao je sa mnom, usamljeni čovek koji priča o vremenu.
Pokušao sam da budem ljubazan,
ali je glava počela da me boli od njegove banalnosti.
Skoro da nisam ni primetio da sam povratio po njemu.
Nije mu bilo drago, a ja nisam mogao da prestanem da se smejem."
Nema datuma. Poređane su po polici bez ikakvog redosleda.
Samo njegove misli, prenesene na papir. -Radi to ceo život.
Kada bi 50 ljudi čitalo, u smenama po 24 sata,
trebalo bi nam 2 meseca. -Znam.
Telefon?
Telefon!
Divim ti se. Ne znam kako si me našao, ali sam se iznenadio.
Poštujem vas, policajce, svakim danom sve više.
Cenim to, Džone. Kažem ti... -Ne, slušaj!
Promeniću svoj raspored, s obzirom na sadašnje okolnosti.
Samo sam zvao da vam iskažem svoje divljenje. Žao mi je
što sam povredio jednog od vas, ali nisam imao izbora.
Prihvatate moje izvinjenje?
Rekao bih još nešto, ali bih pokvario iznenađenje.
Imamo ga.
Vratite se na posao.
Bio si u pravu. On propoveda.
Ova ubistva su njegove propovedi nama.
Pogledaj, mi ga znamo.
Ko je plavuša?
Izgleda kao profesionalka. -Možda. Dopala mu se.
SUBOTA Sinoć je došao po njih. -Sinoć?
Da. -Ovaj čovek?
Džon Do, lako ime za pamćenje. Hramao je.
Šta ste uradili za njega? -Imam sliku.
Lep primerak. Mislio sam da radi performanse.
Znate, tip koji piša u čašu na bini i onda to popije.
To su performansi. -Tako je.
Manje sam mu naplatio. -Ovo ste mu izradili?
Radio sam i čudnija sranja.
Našli su plavušu.
Vratite sliku!
Jebeni panduri.
Morate da se pomerite. -lzaći ću, ali vi...
Izlazi napolje. -Ovde sam sve vreme.
Pođite, ovuda.
Možeš li da učiniš nešto sa ovom muzikom? -Tražimo tipa.
Vi ste iz Krvnih delikata? Bolje da vidite ovo.
Skinite ovu stvar sa mene! Bože, skinite mi to!
Vodite ga odmah odavde!
Hoću ponovo to da čujem. lspričaj mi još jednom.
Nisi ni čuo, ni video ništa čudno? -Nisam.
Pitao me je da li sam oženjen.
Video sam pištolj u njegovoj ruci. -Gde je bila devojka?
Ko? Šta? -Prostitutka. Gde je bila?
Neko ko dođe kod tebe i hoće da... šta god to bilo,
mora prvo tebi da se obrati, je l' tako? -Da.
Nisi nikog video? Sa paketom? Rancem? Nečim ispod miške?
Svako ko dođe ovde ima paket ispod miške.
Neki momci nose i kofer pun stvari.
Ona je samo sedela na krevetu.
Ko ju je vezao? Ti ili on? -Dopada ti se tvoj posao?
Sve stvari koje gledaš? -Ne, ne dopada mi se.
Ali takav je život, zar ne?
Imao je pištolj i tako se to desilo.
Naterao me je da to uradim.
Stavio je ovu spravu na mene i naterao me je da je nosim.
Onda mi je rekao da je jebem.
I ja sam to uradio, jebao sam je. Bože!
Bože, stavio mi je pištolj u usta.
Pištolj mi je bio u grlu.
Bože!
Bože, pomozi mi. Molim te, pomozi mi.
Ovo neće da ima srećan kraj.
Nemoguće je. -Ako ga uhvatimo, biću dovoljno srećan.
Ako uhvatimo Džona Doa i ispostavi se da je on đavo,
Satana lično, to će da ispuni naša očekivanja.
Ali, on nije đavo.
On je samo čovek. -Znaš...
Kritikuješ i žališ se, a onda mi govoriš takve stvari.
Ako misliš da me pripremiš za teška vremena, hvala ali...
Ali moraš da budeš heroj. Želiš da budeš šampion.
Ljudi ne žele šampione. Samo hoće čizburgere,
da igraju loto i gledaju TV. -Kako si postao ovakav?
Želim da znam.
Nije kriva jedna stvar, to mogu da ti kažem. -Nastavi.
Mislim da ne mogu više da živim na mestu,
koje neguje apatiju kao da je vrlina.
Ti nisi drugačiji, ni bolji. -Nisam ni rekao da jesam.
Do đavola, ja saosećam. Potpuno saosećam.
Apatija je rešenje.
Lakše je drogirati se nego se boriti sa životom.
Lakše je ukrasti ono što želiš, nego zaraditi.
Lakše je tući nego podići dete. Ljubav košta. Treba truda.
Pričamo o mentalno bolesnim ljudima, o ludacima.
Ne, ne pričamo. -Da. Danas.
Ne, pričamo o svakodnevnom životu.
Ne možeš da dozvoliš da budeš toliko naivan. -Odjebi.
Vidiš, trebalo bi da slušaš sebe. Tako je.
Kažeš da je problem u tome što ljude nije briga.
Pa, mene nije briga.
To je glupost! Znaš zašto? Ti brineš.
Jer želiš da znaš, tačno tako, da ćeš da promeniš nešto.
Bilo šta.
Poenta je da ne odustaješ, jer veruješ u ono što pričaš.
Želiš da veruješ u njih, zato što odustaješ.
I hoćeš da se složim s tobom i da kažem: "U pravu si,
ovo je sjebana zbrka, trebalo bi da svi živimo u brvnarama."
Ali ja neću. Neću to da kažem.
Ne slažem se sa tobom.
Ne mogu.
Idem kući.
U svakom slučaju, hvalati.
Volim te. Mnogo.
Znam.
NEDELJA
Policija, šta želite? Možete li da ponovite?
Opet sam to uradio.
GORDOST
Šta imamo ovde? -Pilule za spavanje.
Zalepljene su za ruku. Telefon je zalepljen za drugu.
Vidiš li šta joj je uradio?
Isekao ju je, a onda je vezao.
Zovi u pomoć, i preživećeš, ali ćeš da budeš unakažena.
Ili skrati sebi muke.
Daj! -Odsekao joj je nos.
Da bi joj naškodio. -Učinio je to skoro.
Slušaj, rešio sam da ostanem dok ovo ne završimo.
Desiće se jedna od dve stvari. Ili ćemo da uhvatimo Džona Doa,
ili će da ubije svih sedam i ovo se nikada neće završiti.
Ne čini mi uslugu. Hvala, ali mogu i sam.
Mogu li da ti budem partner još par dana?
Ti bi meni učinio uslugu.
Znaš da ću reći da. Tu smo.
Zvala te je žena, nabavi telefonsku sekretaricu.
Detektive?
Posle ovoga odlazim. -Nisam iznenađen. -Detektive!
Mene tražite.
Ne mrdaj! Na pod! -Ostanite pozadi. -Na pod!
Znam vas. -Lezi dole!
Lezi na stomak, govno jedno! Smesta!
Do kraja. Dole.
Brže. Brže, seronjo. Smesta.
Stavi nos na zemlju.
Isuse Hriste! Šta je ovo?
Želeo bih da razgovaram sa mojim advokatom, molim vas.
Do đavola...
lsekao je kožu sa vrhova svojih prstiju,
zato nismo našli nijedan ostisak u njegovom stanu.
Izgleda da je to radio već duže vreme.
Šta je bilo sa računom u banci i sa oružjem?
Za sada su sve lažni tragovi.
Nikada nije imao kredit, nije bio zaposlen.
Otvorio je račun u banci pre pet godina sa gotovinom.
Pokušali smo da otkrijemo gde je kupio nameštaj.
Sve što za sada znamo o njemu je da je nezavistan i bogat,
dobro obrazovan i potpuno lud. -On je Džon Do po izboru.
Kada možemo da ga ispitamo? -Ne možete, sada ide na sud.
Nemoguće je da se sam predao. To nema nikakvog smisla.
Ipak je to uradio. To ni ne treba da ima ikakvog smisla.
Ali on nije završio. -Ismejava nas i mi to prihvatamo.
Znaš šta ja mislim. -Po prvi put, potuno se slažem s tobom.
On neće da se zaustavi. -Šta onda ovo znači?
Fale mu još dva ubistva da dovrši svoje remek delo.
Čekaćemo njegov potez.
Moj klijent kaže da postoje još dva sakrivena leša.
Odvešće detektive Milsa i Samerseta do tamo, samo njih,
i samo danas u šest sati. -Zašto nas?
Kaže da vam se divi. -To je deo igre.
Ako ovo ne prihvate, tela nikada neće biti pronađena.
Iskreno, bolje da ih ostavimo da trunu. -Imamo ga.
Dole je, zaključan. Gotovo je.
Dobiće smeštaj, hranu i kablovsku televiziju.
Čak ni moja žena to nema. Zašto uopšte raspravljamo?
Ne. Nešto smrdi, a ovaj... Ti, u odelu od 3000 dolara
sa tim smeškom na licu, posluješ sa tim seronjom.
To mi se ne sviđa. -Zakon nalaže da služim klijentu
i njegovim pravima, najbolje što umem.
Mi ne sklapamo dogovore, g. Sver. -Moj klijent je rekao
da će, ukoliko ne prihvatite, izjaviti da je poremećen.
Neka samo proba. Voleo bih to da vidim.
Znamo da će, zbog prirode ovih zločina, da bude oslobođen.
Neću dozvoliti da ga puste.
Ako prihvatite njegove uslove, potpisaće puno priznanje,
i izjavu da je kriv, odmah. -Slučaj je vaš, odlučite.
Puno priznanje. Pristajem. -Morate obojica.
Ako se bude branio ludilom,
ovaj razgovor se ne prihvata kao dokaz. On nas ucenjuje.
Moj klijent vas podseća da su još dva čoveka mrtva.
Štampa bi bila oduševljena da sazna da policiju ne zanima
da ih pronađe i sahrani. -Ako dva leša uopšte postoje.
Stigao je izveštaj iz laboratorije.
Pregledali su Doovu odeću i nokte.
Našli su njegovu krv, krv žene čije je lice isečeno
i krv treće neidentifikovane osobe.
Pratićete nenaoružanog čoveka.
Završimo s tim.
Ako se glava Džona Doa otvori i izleti NLO, budi spreman.
Biću.
Ako sebi otkinem bradavicu, dobiću osiguranje?
Pretpostavljam.
Ako si dovoljno veliki čovek da to uradiš, kupiću ti novu.
Uporno stižem kasno kući, žena će da misli da se nešto dešava.
Znaš...
Da... Šta?
Da li nam smeta ovaj vetar?
Ko si ti, Džone? Ko si, u stvari?
Kako to misliš?
U ovom stadijumu, šta ti škodi da nam kažeš nešto o sebi?
Nije bitno ko sam. Ko sam, apsolutno ništa ne znači.
Ostanite na levoj strani.
Gde smo krenuli? -Videćete.
Ne idemo samo da pokupimo dva leša, zar ne?
To ne bi bilo dovoljno šokantno.
Moraš da misliš na novine, zar ne?
Ako želiš da te ljudi čuju,
ne možeš više samo da ih potapšeš po ramenu.
Moraš da koristiš čekić.
Onda imaš njihovu punu pažnju. -Samo, pitanje je:
Zašto si ti tako poseban da bi ljudi trebali da te slušaju?
Ja nisam poseban. Nikada nisam bio izuzetan.
Zato ovo jeste, ovo što radim.
Moj posao. -Tvoj posao, Džone? -Da.
Vidiš, ja ne vidim ništa posebno u tome.
To nije istina. -Istina je, a smešno je što se svega ovoga
za dva meseca niko neće ni sećati, biće zaboravljeno.
Još uvek ne vidiš čitavu sliku.
Ali kada bude završeno... kad bude gotovo... biće...
Ljudi će jedva da budu sposobni da shvate.
Ali neće moći da poreknu.
Da li bi ludak mogao da bude nejasniji?
Kako se veliki plan odvija... -Ne mogu da dočekam da vidiš.
To će da bude nešto. -Znaš šta? Stajaću pored tebe.
Tako da mi obavezno javi kad se to bude desilo.
Ne bih voleo da to propustim. -Ne brini. Nećeš.
Nećeš ništa da propustiš.
Šta je toliko uzbudljivo? -Sada nismo tako daleko.
Pokušavam nešto da shvatim, možda bi mogao da pomogneš?
Kada je neko lud, a ti očigledano jesi,
da li ti znaš da si lud? Na primer, čitaš nešto,
i masturbiraš sebi u lice. Da li prekineš i pomisliš:
"Ovo je neverovatno koliko sam jebeno lud"?
Da li vi to radite?
Tebi je prijatnije da me okarakterišeš kao ludog.
Mnogo prijatnije. -To nije nešto što očekujem da ti prihvatiš.
Samo, ja nisam birao. Bio sam izabran.
Svejedno. -Ne sumnjam da ti u to veruješ,
ali izgleda da si zanemario kontradikciju.
Što znači? -Drago mi je da si pitao.
Ako si ti izabran, nekom višom silom,
i ako je tvoja ruka navedena, čudno je što toliko uživaš.
Uživao si mučeći ove ljude.
To se ne uklapa u mučeništvo, zar ne? -Džone?
Sumnjam da sam uživao više, nego što bi uživao Mils,
da ostane sam sa mnom u sobi bez prozora.
Zar to nije istina?
Da li biste voleli da me povredite, nekažnjeno?
Vređaš moja osećanja. Ne bih to nikada uradio.
Ne biste samo zbog posledica.
To vam je u očima.
Nema ništa loše u tome kada čovek uživa u svom poslu.
Ne želim da protivurečim svojoj želji
da kaznim svakog grešnika sa njegovim grehom.
Stani malo, mislio sam da si samo ubijao nevine ljude?
Nevine? To treba da bude smešno?
Predebeo čovek. Odvratan tip koji je jedva mogao da stoji.
Pokazali biste ga prijateljima da bi ga zajedno ismejavali.
Da ga vidite dok jedete, ne bi mogli da završite obrok.
Zatim advokat. Sigurno ste mi potajno zahvalni zbog toga.
To je čovek koji je posvetio život
zarađivanju novca laganjem, da bi sačuvao
ubice i silovatelje na ulicama. -Ubice?
Ubice, kao što si ti?
Žena, toliko ružna iznutra da nije mogla da nastavi da živi
ako nije lepa spolja? Diler droge, u stvari homoseksualac.
Ne zaboravimo zaraženu kurvu.
Samo u ovako usranom svetu
možeš da kažeš da su oni nevini i da se na to ne nasmeješ.
U tome je poenta. Vidimo smrtne grehove na svakom ćošku,
u svakom domu, i mi to tolerišemo.
Tolerišemo, jer je to uobičajeno.
To je svakidašnjost. Tolerišemo ih ujutru, u podne i uveče.
Pa, više ne.
Ja dajem primer.
Ono što sam učinio će da bude razmatrano, proučavano,
i primenjivano... zauvek.
Kako da ne.
Zavaravanje velikana. -Trebalo bi da ste mi zahvalni.
Zašto, Džone? -Zato što će da vas se sećaju posle ovoga.
Shvatite, detektive,
jedini razlog zašto sam ovde je jer sam hteo da tako bude.
Nije tačno, uhvatili bismo te, kad tad.
Zaista?
Šta ste onda radili? Štedeli ste na vremenu? Igrali se sa mnom?
Dozvolili ste da pet "nevinih" ljudi umre,
dok niste poželeli da mi dođete glave?
Koji ste to neosporan dokaz hteli da upotrebite,
pre nego što sam došao kod vas
i podigao ruke u vazduh?
Džone, smiri se. Sećam se da smo ti kucali na vrata.
To je tačno, a i ja se sećam da sam ti polomio facu.
Živ si samo zato jer te ja nisam ubio.
U redu, sedi pozadi. -Poštedeo sam te. -Nazadl
Seti se toga kada se pogledaš u ogledalo, do kraja života,
ili treba reći, do kraja života koji ti dozvoljavam da imaš.
Sedi pozadi, čudovište jedno! Umukni većjednom!
Ti nisi Mesija. Ti si film nedelje!
U najboljem slučaju, natpis na majici.
Ne tražite od mene da žalim te ljude.
Ne žalim ih više nego hiljadu umrlih u Sodomi i Gomori.
Znači, ono što si ti radio je obavljanje Božjeg posla?
Božji putevi su čudni.
Vidite li one metalne kupole? Tamo smo se uputili.
Vidim ih, na devet sati, pratite taj put.
Ovde sigurno nema zasede. Ovde nema ničega.
Biće iza nas za dva minuta. Letite visoko.
Za trideset sekundi se nagnite ulevo.
Ja ću da ga izvučem.
Izlazi napolje. Polako.
Stani. Ostani tu.
Šta si našao? -Mrtvog psa.
Ja to nisam uradio.
Koliko je sati? Zašto? -Voleo bih da znam.
Sedam sati i minut.
Blizu je. -Hajde da pogledamo.
Ovuda.
Dole! Dole!
Pazi na njega.
Krenuo je. Dobro je što imamo malo vremena za razgovor.
Tip u crvenom, nišanite ga.
Kamionet nailazi putem. Sa severa.
Spremite se na sve. Čekajte moj znak, čekajte me.
Izlazi!
Napolje! -lsuse, čoveče. Ne pucaj. -Pomeri se.
Okreni se. Stavi ruke iza glave. -Šta se događa?
Šta tražiš ovde? -Dostavljam paket za tog tipa, Dejvida.
Detektiva Dejvida Milsa.
Izvadi ga. Polako.
Tip mi je platio 500 dolara da ga donesem ovde.
Tražio je da to bude tačno u sedam sati. -Spusti ga dole.
Dobio si kutiju.
Imamo kutiju, zovite odeljenje za eksplozive.
Okreni se ka kamionetu. Ruke u vis.
Okreni se.
U redu je, idi. Odlazi.
Šaljem vozača nazad.
Krenuo je ka severu. Neka ga pokupe.
Nisam siguran...
Otvoriću je.
Kada sam rekao da ti se divim, govorio sam istinu.
Krv.
Sredio si sebi život.
Treba da si ponosan. -Umukni, govno jedno!
Kalifornija, udaljite se. Ne silazite dole.
Šta god da čujete, ne silazite. Džon kontroliše situaciju.
Evo ga, stiže. -Baci pištolj. -Molim?
Voleo bih da sam mogao da živim kao ti. -Umukni.
Šta pričaš? -Čuješ li me, detektive?
Pokušavam da ti kažem koliko se divim tebi i tvojoj ženi.
Šta?! -Trejsi.
Šta to, do đavola, govoriš? -Uznemiravajuće je kako lako
pripadnik štampe može da dobije informaciju u tvojoj stanici.
Šta se dešava? -Baci svoj pištolj dole!
Posetio sam tvoj dom jutros, nakon što si otišao.
Pokušao sam da se igram muža.
Da iskusim život običnog čoveka. -Baci ga dole!
Nije mi uspelo.
Zato... sam uzeo suvenir.
Njenu lepu glavu.
O čemu on priča? -Daj mi tvoj pištolj.
Šta se dešava? -Spusti pištolj dole.
Šta je bilo u kutiji? -Zavidim tvom normalnom životu.
Baci pištolj. -Izgleda da je zavist moj greh.
Šta je u kutiji? -Daj mi pištolj.
Šta je u jebenoj kutiji?! -Upravo sam ti rekao.
Lažeš, lažovčino jedna! Umukni!
To on želi. Hoće da ga ti ubiješ. -Ne!
Reci da nije istina. To nije istina. -Postani osvetnik.
Ona je dobro. -Postani gnevan.
Ona je dobro! -Ako ubiješ osumnjičenog, sve propada.
On to zna. -Molila je da joj poštedim život. -Umuknil
Molila je za svoj život i za život bebe u njoj.
On nije znao.
Daj mi pištolj, Dejvide.
Ako ga ubiješ... pobediće.
Bože!
Pobrinućemo se za njega.
Dajte mu sve što traži. -Gde ćeš ti da budeš?
U okolini.
Biću tu negde.
Ernest Hemingvej je jednom napisao:
"Svet je lepo mesto, vredi se boriti za njega."
Slažem se sa drugim delom.
TEHNIČKA OBRADA: jafforidza
Preuzeto sa www.titlovi.com