Знаеш ли, че гениалните хора в Китай са повече от населението на САЩ?
И как ще стане така? - В Китай живеят много хора.
Как ще се различаваш сред хора, които имат 1600 точки на SAT?
Не знаех, че китайците държат SAT. - Не. Говорех за себе си.
Имаш 1600 точки? - Мога да пея в капела, ако искам.
Значи си нямал грешки? - Мога и да стана гребец.
Или да влезеш в някой "Файнъл клуб". - Да.
Като жена нямам нищо против, че не пееш в капелата.
Сериозен съм. - Но обичам гребци.
Не съм такъв. - Шегувах се.
Да, нямах грешки. - Опитвал ли си?
Да, в момента. - Да гребеш?
Не, да вляза във "Файнъл клуб".
Говориш за две неща едновременно и се обърквам.
Но си виждала гребци? - Не.
Те са по-високи и по-силни. Мислех, че си виждала.
Харесвам идеята, както харесвам каубои.
Добре. - Да хапнем ли нещо?
Да говорим ли за нещо друго? - Отдавна говорим за "Файнълс клуб".
Наистина гениалните хора в Китай са повече...
"Финикс" е разноцветният, а Рузвелт е бил в "Порк".
Кой? - "Порселиан", най-елитният.
Кой Рузвелт? - Тиодор.
Наистина ли от "Финикс" возят с автобус момичета на партитата си?
Затова е важно да влезеш. - В кой се влиза най-лесно?
Защо питаш? - Просто питам.
В никой, това е смисълът. Един приятел - Едуардо,
спечели 300 хил. долара от петрол и още не са го поканили.
Спечелил е 300 хил. за едно лято? - Обича метеорологията.
Нали е спечелил от петрол? - Двете са свързани.
Ти ме попита това, защото имам най-голям шанс в най-лесния клуб.
Мислиш, че най-лесният е най-подходящ за мен.
Всички имат най-голям шанс в най-лесния клуб.
Не ме пита кой е най-добрият, а кой е най-лесният.
Просто питах. Марк, не говоря кодирано.
Вманиачен си с тези "Файнълс клубс" и ти трябва лекарска помощ.
Трябва ти някакво лекарство.
"Файнъл клубс", не "Файнълс клубс". Има разлика между мания и амбиция.
Да, така е.
Това беше кодирано. - Не исках да прозвучи така.
За да ме забележи някой клуб, трябва да направя нещо значително.
Защото са недостъпни и забавни и водят до по-добър живот.
Рузвелт не е станал президент, защото е бил във "Финикс".
Точно, защото е бил в "Порселиън". - Защо просто не бъдеш себе си?
Наистина ли го каза? - Шегувах се. Но все пак...
Ще бъда прям - трябва да ме подкрепяш повече.
Ако вляза, ще срещнеш хора, които иначе не би срещнала.
Би го направил за мен? - Нали сме гаджета.
И аз ще бъда пряма с теб - вече не сме гаджета.
Моля? - Не сме гаджета, съжалявам.
Шегуваш ли се? Късаш с мен?
Ще ме срещнеш с хора, които не бих срещнала иначе?
Какво означава това?
Намерихме си маса, защото си спала с портиера.
Той се казва Боби и не съм спала с него, той е приятел.
И той е от напълно нормална класа. А ти от Уимбълдън ли си?
Чакай, това сериозно ли е? - Да.
Искам да се извиня... - Имам да уча.
Наистина съжалявам. - Добре, но имам да уча.
Нека поговорим. - Не мога.
Излизането с теб е изтощително. - Не исках да обидя произхода ти.
Просто учиш в Бостънския университет. - Отивам да уча.
Защо повтаряш, че нямам за учене? - Защото учиш в Бостънския.
Ще хапнем ли?
Съжалявам за лошото си образование. - Съжалявам, че не греба.
Ще останем приятели. - Не искам.
Нито аз, просто бях учтива.
Имах гадни часове. Нека хапнем...
Най-вероятно ще станеш успешен програмист.
Ще си мислиш, че момичетата не те харесват, защото си зубрач.
Искам да знаеш, че това няма да е истина.
Няма да те харесват, защото си задник.
Колумбия пикчърс представя
филм на Дейвид Финчър
СОЦИАЛНАТА МРЕЖА
С участието на: ДЖЕСИ АЙЗЕНБЪРГ
АНДРЮ ГАРФИЙЛД
ДЖЪСТИН ТИМБЪРЛЕЙК
АРМИ ХАМЪР
МАКС МИНГЕЛА и др.
Музика: ТРЕНТ РЕЗНОР и АТИКУС РОС
Оператор: ДЖЕФ КРОНЪНУЕТ
По романа на Бен Мезрих "Милиардери по неволя"
Сценарист: ААРОН СОРКИН
Режисьор: ДЕЙВИД ФИНЧЪР
Харвардски университет, есента на 2003 г.
Общежитие Къркланд
20:13 ч.
Ерика Олбрайт е кучка, защото е сменила името си от Олбрехт,
или защото всички от Бостънския са кучки?
Може да изглежда номер 34С, но от "Виктория Сикрет" й помагат -
в 34В е като пет пари в празна кесия. Фалшива реклама.
21:48 ч.
Тя има красиво лице. Трябва ми нещо, с което да се разсея.
Няма да лъжа, че съм малко пиян. Нищо, че е вторник вечер.
Виждам, че някои от снимките на студенти в Къркланд са ужасни.
Били Олсън предлага да ги сравняваме с животни.
Браво, Олсън.
22:17 ч.
Идеята ми харесва, но не с животни.
Тук сравняването e по-косвено - между две снимки, а не с номера,
както правят в hotornot.com. За начало ни трябват много снимки.
Харвард няма централизиран албум, а само отделните общежития.
Хакването започва.
Къркланд дават свободен достъп и поддържат индексиране под Apache,
така че с малко магия с Wget свалям всички файлове. Лесна работа.
И Елиът имат свободен достъп, но без Apache, така че празно търсене
извежда всички снимки. Запаметявам и готово.
Вие сте в най-стария и недостъпен клуб не само в Харвард,
но и в целия свят.
Добре дошли на първото парти на "Финикс" за семестъра!
Лоуъл искат име и парола. Нямат достъп до FAS данните си,
така че не могат да ме засекат.
Адамс нямат никаква защита, но ограничават резултатите до 20.
Същият скрипт като при Лоуъл ще свърши работа.
Куинси нямат онлайн албум. Няма какво да направя.
Дънстър нямат никаква директория, дори публична.
Търсенията с повече от 20 резултата не работят.
Ако получиш резултат, линкът води до някакво php.
Много странно, ще се върна тук по-късно.
При Левърет празно търсене показва всички снимки.
Всички 500 снимки трябва да се отворят и свалят поотделно,
така че една модификация на скрипта Pearl е задължителна.
02:08 ч.
Готово.
Тъкмо навреме. Едуардо държи последната съставка.
Здрасти, Марк, с Ерика сте скъсали?
Откъде разбра? - Пише го в блога ти.
Добре ли си?
Нуждая се от теб. Нуждая се от алгоритъма ти.
Добре ли си? - Оценяваме момичета.
Тоест, ученички тук? Дали това е добра идея?
Алгоритъмът ми трябва.
Всяко момиче има базов рейтинг 400. Момиче "А" има рейтинг "R-A",
а момиче "B" - "R-B". - Алгоритъмът предлага вариант,
базиран на досегашното оценяване? - По тази формула.
Да го напишем.
Тази отляво.
Тази отдясно. Пак. - Работи.
На кого да го пратим?
На кого го пращаш? - Въпросът е на кого те ще го пратят.
Хора, вижте това.
Изберете момиче. Лявата или дясната?
Тази отляво е яка.
Лявата или дясната? - Това е съквартирантката ми.
Майко мила, тази от ляво!
Това е жалко.
Олбрайт? Той е писал за теб.
Не искаш да го четеш.
Ерика, това твое ли е? - Махнете се оттук!
Това е огромен трафик.
Може би трябва да спрем сайта, преди да имаме проблеми.
Ало?
Какво? В четири часа сутринта?
През комутатора в Къркланд минава необичайно голям трафик.
Необичаен за 4 часа сутринта? - Не, за полувремето на суперкупата.
Добре.
Отивам. - Какво става?
Мрежата на Харвард ще се претовари.
Не мислиш, че... - Напротив.
Вижте как е при вас.
Не се свързвам.
Мрежата е спряна. - Или е съвпадение, или сме ние.
Не е съвпадение. - Майко мила...
Били сте извикани пред борда? Не сте били извикан?
Не, онова в бара с Ерика Олбрайт. Тя ли каза всичко това?
Четох от стенограмата. - Защо е била разпитвана?
Това е наше решение. - Мислите, че така ще бъда отстъпчив.
Защо не се разтъпчем малко? Минаха три часа.
И наистина злепоставяхте клиента ми с показанията на момичето.
Напротив, просто си измисля. - Била е под клетва.
Значи за пръв път някой лъже под клетва.
За два часа сте имали 220 влизания в сайта? Моля?
Двадесет и две хиляди.
Тези са бая бързи.
Как да изравним силите? - Скачай и плувай.
По-скоро скачай и се удавяй. - Или да гребем в различни посоки.
Щом сме генетично идентични, ще останем на едно място.
Греби си лодката.
Чухте ли?
Преди две нощи второкурсник претоварил мрежата в 4 сутринта.
Създал сайт за сравняване на момичета. Как така не сте чули?
Не знам - три часа гребане, учене, гребане, учене.
Не знам как не сме чули. Колко трафик е имал сайтът?
Двадесет и две хиляди посещения. Хакнал е албумите на 7 общежития.
Създал е сайта пиян. - Двадесет и две хиляди?
Откъде знаеш, че е бил пиян? - Писал е в блога си.
Знаете ли какво мисля? Това е нашият човек.
Камерън Уинкълвос - У-и-н-к-ъ-л-в-о-с.
Тайлър Уинкълвос, изписано по същия начин.
Г-н Зукърбърг, вие сте пред административния борд.
Обвинен сте в незаконно проникване, нарушаване на авторски права
и нарушаване на личните права чрез сайта www.facemash.com
В нарушение сте и чрез разпространението на дигитални снимки.
Бихте ли искали да направите изявление, преди да започнем?
Вече се извиних на всички общежития
и на всички жени в Харвард, които са се почувствали обидени.
Относно проникването в сайтовете, заслужавам признание.
Моля? - Да.
Не разбирам. - Кое?
Заслужавате признание? - Показах слаби места в системата.
Извинете, може ли?
Аз съм началникът на компютърна сигурност в Харвард
и мога да ви уверя в сложността й. Чрез нея ви открихме за четири часа.
Четири часа? Би било впечатляващо,
но ако знаехте какво търсите, щяхте да го откриете на прозореца ми.
Е? - Шест месеца изпитателен срок.
Дават пример. - Чели са блога ми.
Не трябваше да пиша за животните. Но никой ли няма чувство за хумор?
Опитах да те спра. - Знам.
Не знам как успя да накараш всички момичета да ни мразят.
Просто... - Едуардо, стига.
Да видим това -
имаме 16 битов виртуален адрес и 256-байтова страница.
Компютърът използва пейдж тейбъл с адрес 0x400.
Можете да искате директен достъп до паметта.
Ти си кретен.
Всяко влизане в пейдж тейбъла е с осем статусни бита, които са...?
Ето го първия предал се. Спокойно, и по-умни не са успявали.
Един бит за валидация, един за модификация, един за препратка
и пет бита за разрешение. - Правилно.
Разбрахте ли принципа?
Ти ли си Марк Зукърбърг?
Камерън Уинкълвос. - Тайлър Уинкълвос.
Да не сте роднини? - Не сме го чували преди.
Да не съм обидил гаджетата ви? - Не. Всъщност, не знам.
Трябва да попитаме. - Искаме да ти предложим една идея.
Имаш ли минутка? - Явно тренирате доста във фитнеса.
Трябва. - Гребци сме.
Имам минутка. - Супер.
Бил ли си в "Порселиън"? - Не.
Ще говорим в лобито, защото не си член на клуба.
Искаш ли сандвич? - Ти си Марк, нали?
Това е партньорът ни Дивия Нарендра. - Впечатлени сме от "Facemash",
както и от "Course Match".
Виждаш какви курсове взимат приятелите ти. Много умно.
Говорехме за "Course Match". - Беше доста лесно.
Направил си нещо и в гимназията?
Апликация, която разпознава музикалния ти вкус.
Някой поиска ли я? - "Майкрософт".
За колко? - Качих я за безплатен достъп.
За безплатен? Защо?
Работим върху нещо, което е страхотно.
Нарича се "Harvard Connection". Имаш страница със снимки, приятели.
Пращат ти покани за приятелство... - С какво се различава от "MySpace"?
Harvard.edu. - Най-престижният домейн в страната.
Просто момичетата... - Да го поставим деликатно.
Момичетата са луди по момчета от Харвард.
Главната разлика между нашия сайт и другите социални мрежи е...
Привилегироваността? - Да.
Бихме искали да работиш с нас. Трябва ни креативен програмист.
Момичетата са ти обявили война.
Така ще възстановиш имиджа си. - Ще го направите за мен?
Искаме да работим заедно. - Програмистът ни работи в "Гугъл".
Вторият програмист няма време. Ти ще напишеш кода, а ние...
Навит съм.
Моля? - Навит съм.
Страхотно!
Това ли казахте? - Не знам, беше отдавна.
Кога предложихте на Едуардо? - Не разбирам.
Отговорихте ли положително? - Положително?
Кога споделихте идеята за "Facebook"? - Тогава беше "The Facebook".
Няма нужда да е трудно. - В момента ме съдят в две дела.
Отговорихте ли положително, когато клиентите ми
ви предложиха да създадете "Harvard Connection"?
Казах, че ще помогна.
Кога се обърнахте към г-н Саверин относно "The Facebook"?
Не бих казал така. - Можеш да отговориш.
По време на парти на АЕП. - Какво е това?
Еврейската общност. Беше карибска вечер.
Момчета като мен не харесват азиатки, а обратното.
Създавам алгоритъм за връзката между азиатките и евреите.
Не е сложно - умни, красиви, нееврейки и добри танцьорки.
Марк е тук. - Марк!
Мисля, че измислих нещо. - Чакай, няма да повярваш.
Поканиха ме във "Финикс". - Шегуваш ли се?
Има още четири стъпки, но получих поканата днес.
Утре има парти за поканените. - Поканили са те от "Финикс"!
Сигурно е за разнообразие. Едва ли е сериозно...
Какво искаше да ми кажеш? Марк?
Нали си измислил нещо? - Да, ела отвън.
Вън е минус 6 градуса.
Не мога да понасям Ниагара, който няма нищо общо с Карибите.
Хората харесаха facemash, нали? Но не беше просто заради момичетата.
Това бяха момичета, които познават.
Защо не направим сайт, в който хората да виждат приятелите си?
Приятели, снимки, профили. Но това не е сайт за запознанства,
а целия социален живот в колежа, пренесен в интернет.
Не си чувствам краката. - И аз се вълнувам, но, Уардо...
Ще бъде за подбрани.
Само хората, които познаваш, ще имат достъп.
Това е "Файнъл клуб", на който президентите сме ние.
Казах му, че звучи страхотно.
Няма нужда от хакване. Всеки предоставя информацията си.
И хората могат да канят или да не канят приятели.
В свят, в който социалната структура е над всичко, това беше удар.
Проектът изискваше хиляди редове изписан код.
Чудех се защо не се обръща към колегите си програмисти.
Ще ни трябват малко пари, за да наемем сървъри.
Ето защо. - Предложи ли условия?
Ще делим 70 за мен и 30 за теб, заради началния ти капитал
и заради това, че си финансов директор.
Какво казахте? - "Да го направим!"
Той каза ли още нещо? - Да.
Сигурно е за разнообразие, но какво от това?
Защо го е казал? - Кой твърди това?
Ако ме оставиш да довърша...
Намекват, че от завист съм искал да го прецакам в бъдещата компания.
Така ли беше? - Да му завиждам?
Това да не влиза в протокола. - Знаете, че съм бил беден,
но сега мога да купя "Финикс" и да го направя в стая за пинг-понг.
Ще ти разкажа за партито.
Разбираме, че сте ищец в едното дело и свидетел в другото.
Да.
Преди да ви каже за идеята си, Марк споменавал ли е клиентите ми?
Да, че е помагал за сайта им, но решил, че не си струва.
Каза, че и най-жалкият му приятел разбира от сайтове повече от тях.
Тоест, моите клиенти. - Марк се възмущаваше,
че клиентите ви му предложили да възстанови имиджа си.
Но той не искаше това. Той хакна харвардски компютри
и се изфука пред борда. Това беше целта.
Знаехте ли, че през цялото време е общувал с ищците?
Тогава не, но...
Сайтът на братята нямаше нищо общо. - Откъде знаеш...
Знаехте ли, че той е лъгал ищците, докато е работел по Facebook?
Нямате доказателство. - Сега ще намерим.
От Марк Зукърбърг до Тайлър Уинкълвос, 30 ноември 2003 г.
"Прегледах материалите за сайта и ще бъде лесно да се пусне,
така че ще говорим, след като завърша основните неща утре"
От Марк Зукърбърг до Камерън Уинкълвос, 1 декември 2003 г.
"Съжалявам, че не ви отговорих снощи. Имах домашни."
От Марк Зукърбърг до братя Уинкълвос, 10 декември 2003 г.
"Седмицата ми беше заета и не съм напреднал. Да отложим срещата"
"И утре съм зает" Има нещо нередно, нали?
Отговори му, че трябва да се видим преди ваканцията.
Трябва ми Apache сървър с "Линукс", който ще струва още пари.
Колко? - С 200 долара повече.
Трябва ли ни? - За да понесе трафика.
Наеми го. - Вече го наех.
Познай... Минах във втория кръг.
Браво, трябва да си горд, дори и да не продължиш напред.
Ще си тръгвам.
До братята Уинкълвос и Дивия Нарендра, 15 декември 2003 г.
"Имам задача по компютърни науки, така че утре вечер съм зает."
"Няма да съм свободен до сряда следобед."
"Ще трябва да отменим срещата в сряда. Бях на училище и няма..."
"...да мога да се срещнем в събота, защото съм при родителите си."
Това е Джон Харвард, основал университета през 1638 г.
Наречена е Статуята на трите лъжи. Кои са те?
Г-н Дауд. - Трите лъжи. Първата... Мамка му!
Сваляй гащите. - Знам.
Университетът е създаден през 1636 г.,
не Джон Харвард е основателят и на статуята не е той.
А кой?
Даниъл Честър - приятел на скулптора.
Задръж сакото.
39 дни след срещата с г-н Зукърбърг "Harvard Connection" не е готов.
Но на 11-ти януари 2004 г.,
той регистрира домейна "The Facebook" в сървър на "Нетуърк сълюшънс"
Знаете ли дали въобще е започвал работа по "Harvard Connection"?
Доколкото знам - не.
"Здрасти, съмнявам се, че сайтът е достатъчно функционален,
за да привлече нужното внимание. Ще ти се обадя скоро."
За пръв път споменава проблем? - Да.
Изпратили сте 36 имейла и сте получили 16 в отговор,
но за пръв път г-н Зукърбърг изразява недоволство.
Имаше 42 дена преднина. - Виждате ли свой код във "Facebook"?
Открадна идеята ни. - Горките харвардци.
Не е сложно да разберете, че ако бяхте създатели на "Facebook",
вие щяхте да сте създали "Facebook".
Ще се наслаждавам как ни пишеш чек. - Стига, бе.
Да продължим.
4-ти февруари, 2004 г.
В класа ти по изкуства има едно момиче - Стефани Атис.
Дали има гадже?
Виждал ли си я с някого?
И ако не, дали си търси някой... - Дъстин,
хората не се разхождат с табели "Необвързан"...
Трябваше да се срещнем в девет.
Спал ли си скоро? - Трябва да добавя нещо.
Това изглежда супер. - Изчистено и просто, без шарении.
Но гледай това... - Какво пишеш?
"Семейно положение", "Интересува се от..."
Сексът ръководи живота в колежа. Според това хората избират места
или избират класове. "Facebook" центрира социалния живот -
хората ще влизат, защото там имат шанс да...
Да хванат гадже. - Да срещнат момиче, да.
Много добре. - Готово е.
Това беше, а ето я заглавната страница.
Едуардо Саверин, финансов директор и съосновател.
Не знаеш колко горд ще е баща ми. - Знам.
Кога го пускаме онлайн? - Сега, извади си лаптопа.
Защо?
Имаш имейлите на всички от "Финикс".
Едва ли ще са щастливи, ако им пратя спам...
Това не е спам. Приятелите ни няма да го разпространят.
Не са ме приели. - Тези хора имат много познанства.
Добре. - Дай ми имейл списъка.
Jabberwock12@harvard.edu - Колко явна препратка към Л. Карол...
Не са толкова лоши. - Само казвам.
Сайтът е онлайн. - Да го отпразнуваме.
Аз черпя.
Марк, да не се молиш?
Какво стана с Коул Портър? - Нали е св. Валентин.
Ясно, Коул Портър никога не е писал любовни песни.
Миличко, прибери лаптопа. - 74 души ми пращат един и същ линк.
Какво е?
Дано е котка, приличаща на Хитлер.
Не е това.
Див? Какво?
Какво има?
Не сега! Още 20 минути.
Просто исках да ви кажа, че Зукърбърг открадна сайта ни.
Марк Зукърбърг ни открадна сайта.
От 36 часа е онлайн.
Г-н Хочкис... Татко и адвокатът му са на телефона.
"Добре дошли в "The Facebook" - социална мрежа, която свързва хора."
"Регистрацията изисква harvard.edu имейл адрес."
Търся Марк Зукърбърг... - Да, мога да ви прочета.
"Отдавна се говори за онлайн албум на Харвард,
но разработката му би отнела години. За седмица направих нещо по-добро"
Предайте му, че съм го търсил.
"От снощи вечерта 650 студенти са се регистрирали."
"Към тази сутрин се очаква да станат 900"
650 души са се регистрирали за ден.
Не бих могъл да раздам безплатна дрога на 650 души за ден.
Тоя няма трима приятели... - Хора, тихо.
Добре, ще ви изпратим документите.
Не можете да влезете в сайта, защото нямате харвардски имейл...
Ние ще ви го изпратим. Прав сте, той е добро момче
и е много умен и съм сигурен, че не е искал да го направи.
Добре, благодаря. Татко... И аз те обичам.
Добро момче? - Може и да е такъв.
Но един месец ни лъга в лицето... - Не е вярно.
Добре, не в лицето, а по имейла. Така получи 42 дена преднина
и за разлика от теб знае, че трябва да е първи.
Аз съм състезател, няма нужда да ме поучаваш на тази тема.
Това адвокатът на баща ти ли е?
Ако трябва, ще изпрати писмо за прекратяване.
Да наемем интернет адвокат ли? - Не, сем. Сопрано да го пребият!
Няма нужда. И сами можем. И двамата сме високи по 1,80 см.
Нека разберем за какво става дума. - Какво още ти трябва?
Можем да докажем, че е копирал кода. Какво е това?
"Направен от Марк Зукърбърг" На всяка страница.
Зашеметен съм от стила...
Пишат, че Зукърбърг се надява да оправи имиджа си след Facemash.com.
Точно това му казахме. Подиграва ни се чрез вестника.
Докато чакаме, можем да напишем във вестника...
Няма да съдим никого и няма да се караме във вестника.
Защо? Не разбирам.
Той ще каже, че е тъпо. - Аз ли?
Кажи го! - Защото сме харвардски джентълмени.
Тук не се съдим и не вдигаме скандали във вестника.
Нима само той го смята за тъпо?
Когато ви хрумна идеята за сайта,
знаехте ли, че семейството им е заможно?
Заможно? - Знаехте ли, че баща им е богат?
Не знам защо ме питате. - Не е важно.
Не е важно за вас.
Знаеше ли, че са богати? - Не, не знаех.
В един имейл споменавате фирмата на Хауърд Уинкълвос.
Щом казвате. - Тя е оценена на стотици милиони.
Знаели сте, че братята са членове на "Порселиън".
Те ли се похвалиха? - Жалко, че те поканихме.
В лобито. - Знаели сте, че ищците са богати?
Да. - Ще ви кажа защо питам -
защо не сте се обърнали към тях, когато са ви трябвали 1000 долара?
Исках да бъда партньор с Едуардо -
президент на Асоциацията на инвеститорите и мой най-добър приятел.
Най-добрият ви приятел ви съди за 600 милиона долара.
Не знаех.
Едуардо, какво стана след пускането? - Сай, обръщението е "Г-н Саверин".
Та те са най-добри приятели! - Вече не.
Добре, г-н Саверин, какво стана след пускането на сайта?
Всеки в университета казваше "Добави ме във фейсбук"
А Марк? - Стана най-голямата звезда
сред 19 нобелови лауреати, 15 носители на "Пулицър",
бъдещи олимпийци и филмова звезда. - Кой е звездата?
Има ли значение? - Не.
Един ден той ми донесе списанието и каза:
"Ще започне и без нас. Да се залавяме за работа"
Аз отвърнах "Добре, да набавим хардуера".
Може и да не знаете историята. Началото беше скромно.
Компютърът на корицата имаше двумегахерцов процесор.
Базовата памет беше от 256 байта,
така че "бейсик" трябваше да се побира в 4 килобайта
и да остави място за програми.
Здрасти, това не е ли Марк Зукърбърг?
Създателят на "The Facebook"? - Да, ние двамата... Да.
Супер. Аз съм Кристи Лий, а това е Алис.
Приятно ми е.
Добави ме във фейсбук да се уговорим да излезем.
Ще го направя.
Каза да я добавя във фейсбук и да излезем довечера.
Това е супер, защото ползва фейсбук и...
Защото искат да излезем. - Чувал ли си
толкова хубави неща накуп? - Извинявай, Марк?
Аз съм Стюърт, учим операционни системи заедно.
Страхотна работа с "The Facebook". - Благодаря.
Аз съм Боб. Заклевам се, че гледаше теб,
когато каза, че следващият Бил Гейтс е някъде тук.
Съмнявам се. - Така и не разбрах кой беше този.
Беше Бил Гейтс. - Мамка му, има логика.
Благодаря, пичове.
Ти идиот ли си? - Не можа да познаеш Бил Гейтс?
Трябва да припечелим от сайта. - Как им са имената?
Време е да припечелим от сайта. - Моля?
Време е да си върнем инвестицията. - Разбрах, но как?
С реклами. - Не.
Имаме 4000 потребители. - Рекламите ще развалят готиния сайт.
От финансова гледна точка в определен момент...
Все още не знаем какво е това, нито какво може да бъде,
а само знаем, че сайтът е готин и няма да жертвам това.
Кога ще е завършен? - Никога, подобно на модата.
Няма да е завършен, както модата. - Говориш за мода?
За идеята, че модата не се завършва. - Но от дрехи се изкарват пари...
Марк, какво е това? - Кое?
Писмо за прекратяване. Как се казваха? Момичетата.
Кога го получи? - След като пуснахме сайта.
Как се казваха момичетата? - Уинкълвос те обвиняват в кражба.
Това е доста досадно.
А за тях е кражба на интелектуална собственост.
Защо не ми го показа? - Изпратено е за мен.
Според тях сме откраднали идеята за "The Facebook".
Откраднали ли сме я? - Кое?
Не ме разигравай. Според писмото подлежим на съдебно преследване.
Не, аз подлежа. - Това е изпратено от адвокат...
Тоест от семейния им адвокат.
Основанията им са, че нашият сайт е готин, а техният сайт - тъп.
Не съм ползвал кода им. Мебелистът не дължи пари на всички мебелисти.
Моята идея беше по-добра. - Защо не ми го показа?
Не мислех, че е важно.
Ако някога нещо не е наред,
можеш да ми кажеш. Искам да помогна.
Това е нашият проект. Има ли нещо, което трябва да ми кажеш?
Не.
Какво ще правим?
Студент по право ми каза да отговоря. - Какво написа?
"През януари изразих недоволството си от графичния интерфейс
и количеството код за писане..."
"...и от липсата на подходящ хардуер и успешна реклама"
За пръв път изразихте недоволство, нали?
Не за пръв път. - Глупости.
Имам предвид срещата през януари, която се споменава.
Тоест, от всичките 16 имейла сте споменали проблем в един.
Това въпрос ли е?
В 16-тия си имейл изказвате недоволство. Лъгахте ли дотогава?
Защо не изразихте недоволството си преди това?
Вали. Започна да вали.
Имам ли вниманието ви? - Не.
Заслужавам ли го? - Кое?
Заслужавам ли вниманието ви?
Положих клетва преди изслушването, така че съм длъжен да кажа не.
Значи не заслужавам вниманието ви. - Клиентите ви могат да
стъпят на раменете ми,
но това не означава, че трябва да обичам да слушам хорските лъжи.
Имате малка част от вниманието ми. Останалата е насочена към
колегите ми във "Facebook", които работят върху неща,
които са далеч над нивото на вас и вашите клиенти.
Отговорих ли задоволително на снизходителния ви въпрос?
В момента е 12,45 ч., нека починем за обяд.
Обратно в 14,30 ч.
Как се казваха? - Казваха се Кристи и Алис.
И искат да излезем довечера.
Не ми пука.
Пич, извинявай, но две момичета се освежават.
Яко.
Имаме си фенки.
Ще се върна. - Къде отиваш?
Не знаех, че идваш тук. - За пръв път ми е.
И на мен. Може ли да поговорим насаме?
И тук ми е добре. - Бих искал да поговорим насаме.
Тук е добре.
Не знам дали си чула за сайта ми. - Не.
Нарече ме кучка в блога си. - За това исках да говорим.
В блога си. - За това дойдох...
Да сравняваш жени с животни? - Не го направих.
Но го написа, защото всяка твоя мисъл е така гениална,
че трябва да бъде споделена. Интернет е написан с мастило,
а ти написа, че съм кучка, а след това се подигра
на името ми и след това сравни различни жени по външния им вид.
Ерика, има ли проблем? - Не, няма.
Угнетените като теб хора пишат гадости, заврели се в някой ъгъл.
Не ме измъчвай, че бях мила с теб. - Ела да поговорим насаме...
Не искам да съм груба с приятелите си.
Успех с видеоиграта.
Браво, постъпи правилно като й се извини, нали?
Трябва да се разширим.
Сърди ли се за нещо?
Ще се разширим до Йейл и Колумбия. Дъстин, ще ми помагаш с кода.
Крис, напиши статия за вестника на Бостънския университет.
Не обичат да пишат за Харвард. - Обещай,
че ще помогна на някой ученик по информатика там.
Защо искаш статия в Бостънския... - Така.
Едуардо притежава 30% от компанията, Дъстин - 5%, които идват от моя дял.
Възнаграждението на Крис зависи от свършената работа.
Въпроси? - Кои са момичетата?
Това са Кристи и Алис.
Можем ли да помогнем? - Не. Хайде - Йейл и Колумбия.
И Станфорд. От Пало Алто е време да ни забележат.
Искаш ли обяд? - Не.
Предлагам ти малко салата. - Не, благодаря.
Сигурно ти е трудно.
Коя сте вие? - Вече се представих...
Какво работите?
За втора година съм съдружник тук. Шефът ми искаше да присъствам.
Какво правиш? - Проверявам как върви в Босна.
Босна? Нямат пътища, но имат "Facebook".
Сигурно много мразиш братята Уинкълвос.
Никого не мразя.
Те не ме съдят за кражба, а за това, че за пръв път
събитията не протичат така, както те искат.
Той се разширява. - Какво?
Разширява се към Йейл, Колумбия и Станфорд.
Явно писмото за прекратяване го е изплашило, а?
Искам съдебна възбрана, защото обезценява нашия сайт с всяка минута.
Искам възбрана, искам съдебно производство, искам го мъртъв.
И аз искам същото. - Защо бездействаме?
Не отчиташ как ще изглежда. Сякаш го преследваме да го джобим.
Кам, той вече е нарушил Масачузетския закон.
Когато излезе извън щата, ще наруши федералния закон.
А сега нарушава харвардския закон. - Няма такъв.
Напротив, има.
Наръчникът на Харвард. Някъде тук пише, че...
Не можеш да крадеш от състудент.
Отиваме при Съмърс. - Не можеш да се срещнеш с него.
С брат ми плащаме такса, изкарваме отлични оценки
и ще гребем на Олимпийските игри за това училище.
Искам да се срещна с ректора на това училище.
Защо Станфорд? - Ти как мислиш?
Съжалявам, закъснявам за час.
Добре.
Не знаеш името ми, нали? - Да не е Станфорд?
Ще те спукам от бой. Как се срещаш с някого...
Амилия Ритър, но предпочиташ Ейми,
баща ти е брокер, а майка ти е трезвена от 10 години.
Каква е специалността ми? - Тромбон.
Спомням си един тромбон.
Френски. Специалността ти е френски.
Твоята? - Нямам такава.
Не си обявил? - Не ходя на училище.
Шегуваш ли се? - Не.
Къде си учил? - Начално училище "Уилям Тафт".
Нали не си на 15 години? - Не.
И ти не си на 15, нали? - Не.
С какво се занимаваш? - Предприемач съм.
Тоест, безработен. - Не точно.
А какъв? - Предприемач.
Какво създаде последно? - Сайт,
който предоставя безплатна музика. - Нещо като "Напстър"?
Точно като "Напстър". - Какво имаш предвид?
Аз създадох "Напстър". - Шон Паркър го е създал.
Приятно ми е. - Ти си Шон Паркър?
Виж, сега ти си в моето положение.
Спала съм с Шон Паркър? - Върху Шон Паркър.
Ти си милиардер. - Не точно.
А какъв? - Разорен.
Трудно се печели, когато те съдят всички носители на "Грами".
Това е нереално. - Благодаря.
Трябва да се подготвя за училище. - Ейми, със специалност френски.
Минаваш. - Упорит съм.
Вземи си сок или нещо друго, което поискаш.
Може ли да си проверя имейла? - Да.
Ще дойдеш ли замалко? - Момент!
Тук има змия! - Какво?
Няма змия, трябва да те питам нещо. - Можех да умра!
Как? - Докато тичах можех да падна...
Какво искаш? - Видях един сайт на компютъра ти.
Да, когато заспа, влязох за малко в "The Facebook".
Какво е това? - В Станфорд е от две седмици.
Готино е, но е много пристрастяващо.
Влизам по пет пъти на ден. - Може ли да си го пратя на имейла?
Да, всичко наред ли е? - Да, страхотно е.
Трябва да намеря...
Теб, Марк Зукърбърг.
Никога не съм влизал тук. - Сградата е със сто години
по-млада от държавата. Внимавайте. - Седим си на столовете.
Да. Добре. Г-н Съмърс ще ви приеме.
Тъмнината е отсъствие на светлина, а глупостта в случая е моята липса.
Дойдоха едни студенти.
Не знам, но май ще ми продават дрехи на "Братя Брукс".
Добро утро. - Добро утро, ние сме братя Уинкълвос.
И сте тук, защото... Да отговори който и да е.
Мислех, че четете писмото. - Чел съм го.
Измислихме сайт на име "Harvard Connection"
и Марк Зукърбърг открадна идеята... - Добре, какво искате да направя?
В наръчника, който се дава на всеки първокурсник,
пише, че от всички студенти се очаква да бъдат честни
и почтени с членовете на общността и да уважават частната собственост.
Случаи на кражба... - Ан.
Удари ме. Продължавайте.
Или подобно престъпление се наказва с изключване от колежа.
И защо сте наизустили това? - Дойдохме с цялото си уважение...
Накратко - кражбата е забранена. - Казахте ли уредника на общежитието?
Той отправи безуспешна молба към борда.
Говорехте ли с въпросния студент? - От две седмици е недостъпен.
Не отговаря, когато отидем до стаята му.
Веднъж го видях на площада и го подгоних.
Подгонихте го? - Той ме видя и изчезна.
Това не е университетски въпрос. - Напротив.
Има етичен код, който е нарушен. - Етичният код е с университета,
а не помежду ви. - Съжалявам, но в това няма смисъл.
Какъв ужас. - Ако Марк открадне лаптопа ни,
това ще е университетски въпрос. - Не се занимавам с кокошкарство.
Това не е кокошкарство, а идея, струваща милиони.
Милиони? Дали сте воля на въображението си.
Не мисля, че може да прецените това. - Все пак бях министър на финансите.
В една реч казахте да дадем воля на въображението си.
Тогава го направете и измислете друг проект.
Така ли? - Тук всеки измисля нещо.
Студентите искат да измислят професия, а не да търсят.
Така че измислете нов проект. - Не това е въпросът.
Кажете какъв е въпросът. - Не е нужно да сте експерт,
за да различите редно от нередно. - А аз не мога.
Не го казвам. - Аз го казвам.
Как са уредили срещата? - С колеги на баща им.
Щом сме на темата за редно и нередно, нека ви кажа нещо, господа.
Тази среща, вие двамата тук - това е нередно.
То не е достойно за студенти от Харвардския университет.
Нямате право на специално отношение. - Да започнем нов проект?!
Сякаш правим макет по география? - Ако имате проблем с това,
съдът е на ваше разположение. Има ли нещо друго?
Да му дадем наръчника да... - Тай!
Благодарим за отделеното време.
Май счупих 335-годишната дръжка на вратата.
През пролетта сте отишли с г-н Зукърбърг в Ню Йорк.
С каква цел? - Среща с потенциални рекламодатели.
Кой плати пътуването? - Сметката от 1000 долара.
Към този момент това са единствените пари, вложени в компанията?
Как минаха срещите? - Ужасно.
Защо? - Марк спеше.
Не съм спал. - Мога ли да се поправя?
Искаше ми се да беше заспал.
Имаме 75 хил. потребители от 29 университета.
В сравнение с други сайтове, потребителите стоят по-дълго при нас.
91% от потребителите се връщат...
Какъв звук издава той? Това цъкане ли е?
Не цъкане, а...
Звукът идва от гърлото, като рефлекс на фаринкса.
Момчета, какво е това?
Имало е още една среща. - Да, обяд.
Приятелката ми я уреди. - Марк очакваше ли срещата?
Да, с нетърпение.
Няма да ни проверят личните карти. - Ще бъде унизително.
Кажи, че няма да ни проверяват. - Няма да ни проверяват.
Пак ли ще говориш за реклами? - От бизнеса се печели.
Това не е бизнес. - Все пак моята работа е... Остави.
Закъснява с 25 минути. - Създателят на "Напстър" има право.
Той не е божество. - А какъв?
Закъснял с 25 минути. - Уардо завижда.
Не завиждах, бях неспокоен. - Защо?
Не го познавах, но поразпитах тук-там.
Той ми изглеждаше като непредсказуем тип.
Защо? - Напуснал е впечатляващо две компании.
Свързват го с наркотици. - Той е основал тези компании.
Не ни е нужен. - Ето го.
Спокойно, не бързай. Има часовник.
Аз съм Шон Паркър. Предполагам Едуардо, Кристи и Марк.
Не сте си поръчали нищо. Тори!
Как си, миличък?
Като за начало японско свинско, риба тон с тартар и омари.
Кристи, какво ще пиеш? - Ябълково мартини.
Четири такива.
Тогава започна Шонатонът.
За какво говорехте?
Разказа ни за "Напстър".
Не исках да съм адвокат, защото индустрията няма чувство за хумор.
Опитах се да продам компанията, за да се изплатя,
но беше все едно да продам крадена кола заради крадения бензин.
Така че се решихме на банкрут. - Направил си име.
А твоята чаша е празна.
Спомена и второто си начинание - интернет органайзер, но го изгонили.
Този път се постарах - сложих костюм,
но никой не приема заповеди от хлапе и виж какво стана...
Не съм психиатър... - Добре, че го казахте...
Не сте психиатър, но...? - Шон страдаше от параноя.
Наемат частни детективи, които те следят денонощно.
Подслушват телефона ти. Винаги ще намерят слабата ти страна.
Личният живот е отживелица. Ако пък живееш в уединение,
просто ще измислят куп лъжи. Те не искат теб, а идеята ти.
И искат да им благодариш, докато си тръгваш посрамен.
Това ли стана с теб? - И неадекватен.
Да, но ще им го върна като съборя компаниите чрез "Напстър".
Ти не си съборил компаниите. Те спечелиха.
В съда. Сега ще си купиш ли оригинална музика?
Разказа за Силициевата долина, за безбройните партита,
за приятелите си милионери, но наблегна,
че Марк на всяка цена трябва да отиде в Калифорния.
Тогава стигна до "The Facebook".
Кажете докъде сте стигнали. - Имаме 75 хил. потребители...
Кажете ми стратегията си. - В "Бейлър", например,
имат социална мрежа, така че видяхме университетите
в радиус от 160 километра... - И сложихте сайта в тях.
Така влязохме и в "Бейлър". - Много умно, Марк.
Благодаря, моя идея. Ще разрешиш ли един спор -
искам да печелим от сайта, но Марк не иска реклами. Кой е прав?
Все още никой. Важното е, че "The Facebook" e готин.
Рекламите само ще го развалят. - Точно.
Все едно най-якото парти да свършва в 23 ч.
Точно така. - Не знаете какво имате,
нито какво ще имате. Не е време да осребрявате чиповете.
Знаете ли кое е по-яко от един милион? - Ти ли?
Един милиард.
Това ни затвори устата.
Натам отивате - към оценка за един милиард долара.
Освен ако не решите да отворите магазин за кисело мляко.
Когато си на риба хващаш много дребни или една голяма.
Човек окачва ли снимка с пъстърва? - Не, с еднотонов марлин.
Но марлините не тежат толкова, нали? - Виждал ли си отблизо?
Не, но много силен човек може да държи риба с големина на джип.
Не се ли отплесваш?
Не съм дошъл да споря, а само да се запознаем.
Шон беше спечелил Марк. Той плати, каза да говорят пак и си тръгна.
Тогава направи най-големия си принос за компанията.
Махнете "The" - само "Facebook". Така е по-изчистено.
Мамка му.
Сигурно постави рекорд за говорене. - Искаш ли партито да свърши в 23 ч?
Опитвам се да платя партито. - Ще има парти, ако е готино.
Какво мислиш? - Добре, да махнем "The".
Имам предвид, че е по-добре да хванем марлина, а не пъстървата.
Ако си пъстърва.
Да отбележим, че компанията е регистрирана във Флорида.
Защо? - Там живее семейството ми.
Потвърдете, че дяловете в компанията са както следва:
65% за г-н Зукърбърг, 35% за г-н Саверин, 5% за г-н Московиц.
Потвърждаваме. - Към 13-ти април 2004 г.
Потвърждаваме. - Ще добавите ли нещо?
Г-н Саверин, правили ли сте нещо,
с което да поставите компанията в опасност от закриване?
Не сте правили нещо, с което да дискредитирате компанията?
Не. - Не?
Били сте обвинен в жестокост към животни.
Чакайте. - Не сте били?
Това не се случва. - Имам статия от харвардския вестник.
Това е неприемливо. - Това е шега на някой друг клуб.
Бях приет във "Финикс" и като ритуал на инициация
трябваше да се грижа и да нося със себе си кокошка.
Отбелязват те като един от основателите на "Facebook".
Жестокостта към животните не е полезна за бизнеса.
Не съм бил жесток към никакви пилета, да не сте луд?
Не, успокойте се. Имам статия...
Това е язвително. - 956.
Вечерях в столовата на Къркланд с Марк и кокошката беше с мен,
защото трябваше да я нося навсякъде.
Някой трябва да отговаря за това.
За вечеря имаше пилешко, а трябваше да нахраня кокошката.
Така че й дадох малко пилешко. Някой ме е видял,
защото бях обвинен в свеждане към канибализъм.
Не знаех, че е нередно. Оправих се с природозащитниците,
оправих се със заместник-декана. Случаят приключи.
988. - Някой от "Порселиън" го е написал.
Може да са били Уинкълвос. - Забрави.
Това е абсурдно. По-добре е да те обвинят в некрофилия.
Наистина. - Трябва да обясня на баща си.
Какво правиш там? - Трябва да пиша за тези картини
за час по изкуство. - Това "Facebook" ли е?
Под чужд профил пуснах снимките и раздвижвам дискусията.
Г-н Зукърбърг е мамил на изпита си? - Не искам да отговарям.
Защо не? - Не го съдя, че е мамил на изпита.
Приятелите не постъпват така. - Но все пак ни казахте.
Казал си, че съм измъчвал животни? - Не, не ни каза.
Можем да открием вестникарска статия. По въпроса г-н Зукърбърг ви защити.
993 - близо сме! - Това ми напомня -
трябват ми още пари. - Да, за още сървъри.
Двама студенти ще идват в Пало Алто.
Намерих къща с басейн близо до Станфорд.
Кога реши да ходиш в Калифорния?
По време на спектакъла на Шон? - Трябва да сме в Калифорния.
Да не си Джед Клампет? - Гледал ли си сериала?
Какво имаш против Шон? - Той не допринася с нищо.
Няма пари, нито умения. - Има връзки с инвеститори.
Имаме нужда от рекламодатели, не инвеститори. Виж...
А ти изложи компанията... - Бяха Уинкълвос, Марк!
Почакай. Презареди.
150 004.
150 хиляди потребители. - Поздравления.
Не е ли странно, че го следят? - Детективите не са открили нищо.
Но са го изгонили - наркотици... - Едва ли е истина.
Но го пише. - И за теб пише, че...
Марлините не ядат ли пъстърви?
За какво говори? - Ще интервюирам студентите утре.
Спогоди се с този човек, това е.
За 10 минути трябва да преодолеят SSL протокола на сървър.
Хакват го. - Зад емулатор на защитна стена.
Знаеш, че не разбрах нищо. - Да.
На всеки 10 реда пият по един шот. Ако сървърът ги засече,
пият по един шот. На всеки компютър се появява прозорец
и последният, който го натисне, пие шот, а на три минути пият шот.
Защо се оценява дали държат на алкохол?
Прав си, трябва да им даваме да се грижат за кокошка.
Това беше грубо. - Ето.
Отворих сметка с 18 хиляди долара. Ще стигнат ли за лятото?
Добре дошъл във "Facebook".
18 хиляди долара? Плюс съществуващите хиляда?
Общо 19 хиляди долара. - Почакайте.
Проверявам сметките. Да, толкова е.
Щом не сте искали да преместите компанията и работата в Калифорния,
защо сте отворили сметката? - Бяхме партньори.
Исках да съм отборен играч. Мислех, че ще работят по сайта,
докато търся рекламодатели. Но се чудех
какво може да се обърка за три месеца.
Не умрях. - Да.
Успях. - Да.
Готов ли си? - Беше за осмица.
По-скоро за двойка. - Не, за повече.
Добре съм. - Сигурен ли си?
Това е звънецът. - Не знаех, че имаме.
Андрю, отвори. - Вързан е.
Ще ти искам "вредни".
Не сега. - Браво.
Тук ли живееш? - Да, а ти?
Бяхме отсреща и видяхме комина. Някой ранен ли е?
Живееш отсреща? - Аз съм Шарън.
Това е Шарън. Помагах й да се изнесе и видяхме комина...
Опънахме въже над басейна. - Дошъл си в Калифорния.
Това е правилният избор.
Ето ти.
Извинявай, не знаех...
Ето ти. - Чакай.
Къщата и момчетата са идеални.
Аз съм Шон Паркър. - Вързан е.
Точно така трябва да бъде. Къде е Едуардо?
На стаж в Ню Йорк. - Едуардо не дойде?
Бях при нея за малко, а тя се прибира при родителите си.
Бездомната звезда на Пало Алто.
Какъв е планът ти за лятото? Марк?
Загледах се в архитектурата. - Питах какъв е планът ти за лятото?
100 университета до края на лятото. - Отиваме до тоалетната.
Гаджето ти ми е много познато. - Не само на теб.
Какво искаш да кажеш?
Бизнесмен на име Рой Реймънд иска да купи бельо на жена си,
но тъй като го е срам в магазина, измисля бутик,
в който да не се чувства като перверзник. Взима голям заем
и отваря магазина "Виктория сикрет". За година печели половин милион.
Прави верига и след пет години я продава за четири милиона.
Щастлив край, нали? След пет години обаче
компанията струва 500 мил. долара и Рой Реймънд скача от Голдън гейт.
Човекът просто искал да купи жартиери на жена си.
Това притча ли беше?
Гаджето ми е модел на "Виктория сикрет".
Не се впечатлявай. Четох блога ти.
Това беше шега. - Знаеш ли как основах "Напстър"?
Момиче, което харесвах в гимназията, ходеше с капитана на отбора.
Исках да му я отнема като направя нещо голямо.
Не знаех. - "Напстър" не беше провал.
Промених индустрията към по-добро. Успях да вбеся много хора.
Нали затова създаде "Facemash"? Те се боят от мен, както и от теб.
Инвеститорите искат да пораснеш и да им дадеш всичко.
Но не сега, сега удари нашият час.
Сега ще им дадеш визитка с надпис "Аз съм директорът, кучко!"
Това искам за теб. Та... къде бил Едуардо?!
В Ню Йорк. - Лиже чужди задници.
Разбрах, има стаж. Компанията за милиард долара е тук.
Живееш ли за "Facebook"? Знам.
Едуардо ще стане добър бизнесмен, но не трябва да е в Ню Йорк.
Такава идея се ражда веднъж на поколение.
А водата под Голдън гейт е ледено студена.
Погледни ме и кажи дали не знам за какво говоря.
Мислиш ли за онова момиче? - Кое?
Онова момиче от гимназията.
Не. - Момчета, поръчвайте шотовете.
100 университета до края на лятото? Виж какво -
като влезеш в 100 университета, ще те поставя на два континента.
Два континента.
Ако няма къде да живееш, ела при нас.
Да взимаме шотовете. Извинете!
Вземете това и донесете едно от 1942 година.
Разбира се, г-н Паркър.
Кралска регата "Хенли"
гр. Хенли
Майната им.
Чудесна надпревара. - Благодаря. Това е брат ми Камерън.
Това е негово височество принц Албърт.
Разбира се. Великолепна надпревара. - Да, ваше височество.
Дядо ми Джак Кели беше уважаван гребец. Идвам тук от 30 години
и не съм виждал така близък финал. Вие виждали ли сте?
Обикновено разликата е от две лодки. - Точно така, невероятно близък.
Да представя съотборниците си... - Извинете ни.
Ще се видим в Пекин.
Долетя да видиш това? - Не бих го пропуснал.
Как е принцът? - Трябваше да каже още няколко пъти
колко близък бил финалът. - Спокойно, принц е на два града.
Момчета. Това беше тежка загуба.
Съжалявам, че с мама видяхте това. - Никога не се извинявайте
за подобна загуба. - Момчета.
Татко, това е г-н Кенрайт от приемното семейство.
Дъщеря ми се обади. Каза, че вече е гледала състезанието
в някакъв сайт на име "Facebook". Има ли го в Америка?
Ще намеря майка ви. - Нещо не е наред ли?
Дъщеря ви не учи в Щатите? - Френска литература в Кеймбридж.
Досега не бях чувал за такава. - Имат "Facebook"?
Както в Оксфорд и Лондон. - Страхотно.
Добро състезание, момчета. Всяко зло за добро, нали?
Отивам да го видя.
Щом е онлайн, искам да го видя. - Стига.
Престани.
Не ми пука, че датчаните ни биха. Беше честна надпревара.
Това, за което трябва да ни пука, е, че бездействаме.
Опитахме се да говорим с него, писахме му, говорихме с ректора.
За последен път те моля. Да се възползваме от връзките си
и да го съдим във федерален съд. - Хайде, де.
Трябва да пийна.
Зарежи.
Да изкормим малкия зубър. - Точно така!
Видях Мичъл Мънингам от старата ми компания.
Ракети ли ползвате? - Не знаем, само стреляме.
Използвайте камикадзе. - Сякаш знаем какво е това.
Видях го да се качва в поршето си и той ме видя.
Спокойно.
Някой чу ли чукането? - Ти не, защото пишеш код.
Някой е на вратата. - По-добре да му го върна сега.
Ще ти звънна пак.
Какво става? - Какво става?!
Марк трябваше да ме вземе преди час.
Почива си след 36 часа писане на код.
Какво е станало тук? - Не е станало, става.
Пиши.
Като пуша и главата ми... Или главата ми като пуша...
Разбрахме. - На колко са години, Шон?
Не е учтиво да питаш. - Шон, на колко са години?
Мислиш, че ме познаваш. - Чел съм.
Знаеш ли какво съм чел за теб?
Нищичко.
Чаках те на летището. - Колко е часът?
Полунощ или 15 ч. в Ню Йорк. - Трябва да видиш това.
Дъстин, покажи му стената. - Забрави стената, кажи за срещата.
Знаеш ли кой е Питър Тийл? - Не.
Защо ли да го знаеш, просто има компания за два милиарда.
Защо той урежда срещите? - Тийл иска да инвестира.
Защо той урежда срещите? - Имал си дълъг полет.
Не - чаках дълго на летището и имах дълъг полет.
Аз съм финансовият директор, а той е гост,
който живее на моя сметка. - Чух за твоите съвети,
за смокингите. Остава само да опаковаш бисквити.
Може ли да поговорим насаме?
Геймърки? - Много сме се напушили.
Какво става? Как е стажът? Как е Кристи?
Как е стажът?
Марк, казах ти, че прекратих стажа на първия ден.
Помня, че го каза. Как е Кристи? - Тя е луда.
Това яко ли е? - Тя е клинично болна.
Невъобразимо ревнива, неадекватна и ме е страх от нея.
Поне имаш гадже.
Не искам тоя да се представя като част от компанията.
Едуардо, премести се тук. - Чу ли ме?
Тук е всичко. Ако не дойдеш, ще изостанеш.
Искам... Трябваш ми тук.
Какво каза? - Развиваме се много бързо и Шон...
Той не е част от компанията. - Имаме 300 хил. потребители.
Знам, аз съм финансовият директор!
Имаме нужда от много пари. Той уреди срещи из целия град.
Без да ми кажете? - Ти беше в Ню Йорк!
По 14 часа на ден търсех... - И как върви досега?
Как така ще "изостана"?
Кажете, моля. - Искам да замразя банковата сметка,
всички чекове и разплащания.
Паспортът ви, моля. - Разбира се.
Шон, ще ви приеме след минутка.
Тук е заснет "Ад под небето". - Много успокояващо.
Момчета, влизайте.
Да ви предложа вода? - Не, мерси.
Ти сигурно си Марк. - Здравейте.
Разгледахме всичко. Ще инвестираме с 500 хил. долара.
Морис ще обясни детайлите.
Ще се регистрираме в Делауер и ще купим акции за още инвеститори.
Нека ви питам нещо - кой е Едуардо Саверин?
Кога се върна? - Стресна ме.
Кога се върна? - Днес следобед.
Кога щеше да ми звъннеш? - Пътуването беше тежко и ...
Разбра ли, че ти изпратих 47 съобщения?
Помислих, че е съвсем нормално. - Подиграваш ли ми се?
Купих ти подарък.
Защо си отбелязан като необвързан във фейсбук профила си?
Защо си отбелязан като необвързан? - Бях така, когато се регистрирах.
И не я промени? Какво?
Не знам как. - Глупава ли ти изглеждам?
Финансовият директор на "Facebook" не може да си смени статуса?
Срамно е и ти го признавам. - Върви на майната си.
Направил си го, за да сваляш уличниците в Сан Франциско.
Това не е истина и ти казвам, че на уличниците там
не им пука за статуса ти във фейсбук.
Телефонът ти работи.
Марк е.
Купил съм ти копринен шал.
Виждал ли си ме да нося шал? - Този ще ти е първият.
Замразил си сметката? Замразил си сметката?!
Исках да ти привлека вниманието. - Замалко да разрушиш работата ми!
Нашата работа! - Парите ни трябват!
"Facebook" никога не спира! Спрем ли, репутацията ни е разрушена!
Достатъчно е само няколко души да напуснат сайта!
Потребителите са свързани! Ще се получи ефектът на доминото.
Не искам пак карибски вечери в АЕП!
Майко мила! Какво ти става?
Искаш ли пак да си никой?
Чакай...
Постъпи като дете, не като приятел! Знаеш ли как ме засрами?
Не искам стария си живот! Сигурно си бил ядосан и разочарован,
но ще оставя това в миналото, защото имам добри новини.
Извинявай. Бях ядосан и постъпих детски.
Но исках да ти привлека вниманието! - Едуардо, имам добри новини.
Какво? - Тийл инвестира 500 хил. долара.
Половин милион. Уреди ни и офис.
Ще обединят компаниите. Трябва да подпишеш някои документи.
Имам нужда от финансовия си директор.
Идвам.
Успяхме.
Връщаш ли се вече? - Да.
И късам с теб.
С първите два документа ще можете да купувате акции във "Facebook",
защото старите са невалидни. С третия документ можете
да обменяте стари за нови акции, а с четвъртия участвате в борда.
Колко броя акции притежавам? - 1,328,334
Това са 34,3% дял от компанията. Защо са се увеличили?
За да разпределяте дяла на нови инвеститори.
Обичам студентите по финанси. - Икономика.
Марк намали дяла си от 60 на 51%.
Марк не се интересува от пари и има нужда от защита.
Дъстин Московиц притежава 6,81%, а Шон Паркър - 6,47%.
Ще го преживея. - Питър Тийл притежава 7 процента.
Ще използвате ли моя химикал?
Едуардо?
Ще повторите ли въпроса? - Пак да чуем този подвеждащ въпрос?
Ще го прочетете ли отново? - Добре.
Знаехте ли, че така подписвате смъртната си присъда?
Не.
Беше много глупаво да не дам документите на адвоката си...
Мислех, че онези бяха мои адвокати.
Бах единственият ти приятел. Ти имаше само един приятел.
Баща ми не иска да ме погледне.
Г-н Зукърбърг каза ли ви нещо след това?
Имаше много ръкостискания.
Той ми беше казал, че засега няма да продължи училище,
така че се разделяхме. Тогава ми каза...
Ела пак към началото на декември.
Питър ще направи парти по случай едномилионния потребител.
Един милион потребители. Помниш ли алгоритъма на прозореца?
Ще дойда.
Сигурен ли си? - Кажи, че не си имал време
да се облечеш. Ще те молят да им вземеш парите.
Ще кимаш, а после ще питаш: "Кой е Ралф?"
Не, Мичъл Мънингнъм. Той ще каже: "Аз съм",
а ти ще му кажеш: "Шон Паркър спи с майка ти" и ще излезеш.
В края на ноември Марк ми писа да дойда за партито.
Какво още беше написал? - Че ще имаме бизнес среща.
Марк и Шон отмъстили някак на старата му компания
и Мънингам така се впечатлил, че направил неустоимо предложение.
Отидох в Калифорния право в главния офис.
Не знаех дали ще има парти, или бизнес среща,
така че се облякох за двете. Но нямаше значение.
Защо? - Не ме бяха повикали за това.
А за какво?
За засада.
Мислех, че се шегува като ми дава още документи за подпис.
Тогава се зачетох.
Какво е това?
Имахме нов инвеститор и ... - Какво е това?
Вързан е. - Моля? Така ли?
Още ли си вързан? Издали сте 24 милиона акции.
Знаеш, че при нови инвеститори... - Защо не взеха от вашите дялове?
До колко беше намален дялът на г-н Зукърбърг?
Не беше. - А дялът на г-н Московиц?
Не беше. - А дялът на Шон Паркър?
Не беше. - А дялът на Питър Тийл?
Не беше. - До колко беше намален вашият дял?
0,3 процента.
Подписа документите. Ти сключи лоша сделка с компанията си.
Сякаш не съм част от "Facebook". - Ти не си част от "Facebook".
Името ми е в сайта. - Провери пак.
Заради сметката ли? - Искаш да си шеф с жалкия си костюм?
"Прадата" и чехличките са за пране, лицемерно копеле!
Охраната идва. - Няма да подпиша.
Напротив. - Кажи, че не е заради "Феникс"!
Знаех си, че ти си разгласил историята с пилето.
Не съм. - За какво говори той?
Какво е това пиле? - Това, което те е дразнило, е,
че ме титулуваха като съосновател, какъвто съм.
Намирай си адвокати, защото не идвам за 30-те процента,
а идвам за всичко!
Изведете го оттук. - Тръгвам си.
Почакай.
Ето чек за твоите 19 хил. долара, но не бих осребрил,
защото е от сметката, която замрази.
Харесвам да стоя до теб.
Изглеждам голям мъжкар.
Това беше шоуто за тази вечер. Подготвяйте се за парти.
Маки, пусни броячът на големия екран - трябва да сме близо.
Добре ли си?
Беше груб с него. - Такъв е животът.
Не трябваше да си толкова груб. Шон!
Не трябваше да си толкова груб. - Щеше да ни избие.
Ще му пратя цветя.
Като споменахме цветя - ще правим афтърпарти
със съученичките на сестрата на Ашли.
Стажантката. - Знам коя е. Вие да не би...
Ашли и аз ли? Не. Всъщност, малко.
Защо? - Извинявай, Марк?
Тъкмо говорехме за теб. - Че се справяш отлично.
Благодаря. Това пристигна за теб.
Остави го на бюрото.
Какво е това? - Нищо.
Маки, опресни!
Знам, че не обичаш прегръдки.
Един милион! У кого е шампанското?
Това е еволюцията на споделянето на снимки.
Истинско дигитализиране на социалния живот.
Отиваш на парти с фотоапарат и приятелите ти го изживяват онлайн.
Дали ще е по-лесно без сутиен? - Струва си да разберем.
Спрете музиката!
Часове съм гледал как хората проверяват приятелите си,
сменят снимките си... - Какво стана с музиката?
Живяхме във ферми, градове, а сега - в интернет.
Нещо става долу.
Време да се прибирате. Партито свърши.
Ченгетата!
Добър вечер, г-н полицай. - Какво става?
Празнувахме. - Г-це, закопчайте се.
Ще намалим музиката.
Това не е мое. - Вдигнете си ръцете.
Има ли още нещо в джобовете ти? Не бъди глупав.
Какво е това? - "Епипен".
А това? - Инхалаторът ми.
На колко сте години? - 21...
Лъжата не ви помага. - Съжалявам, че излъгах.
Ало? - Случи се нещо.
Мамка му. - Всичко ще бъде наред.
Не бях виновен...
Непълнолетни? - Беше само парти.
Новината ще се появи онлайн всеки момент.
С непълнолетни... - Ще се оправя.
Аз ще се оправя. Ще питам какво да правим сега.
Но това ще стане новина. - Не мислиш, че Едуардо е виновен?
Не. - Някой е пратил дрогата,
защото тя просто се появи. Вярваш ми, всичко е наред.
Нали?
Прибирай се, Шон.
Аз съм директорът, кучко.
Това беше за днес. - Просто си стоях тук.
Какво стана с Шон? - Още притежава 7% от компанията.
Не искаш ли да хапнем нещо?
Не мога.
Не съм лош човек. - Знам.
При показания под силни емоции 85% е преувеличение.
А другите 15? - Измислица.
Всяка история има антагонист.
Какво ще стане сега?
Адвокатите излязоха да похапнат.
След това ще почнат работа по споразумението.
Споразумение? - Да, ще платиш още малко.
За да не разгласяват нищо публично.
Аз създадох "Facebook". - Говоря за съдебните заседатели.
Специалността ми е избор на съдебните заседатели.
Те гледат външен вид, говор, симпатичност...
Практикувам право отдавна и мога да им внуша,
че ти си измислил историята с пилето.
Защо не беше на партито на Шон? - Тоест, аз съм викнал полицията?
Няма значение. Вече всички го мислят.
Животни?
Бях пиян, гневен и глупав. - И пишещ в интернет.
Плати им. Това са пари за семки.
Това ще каже адвокатът ти. - Може ли да ползвам лаптопа?
Едва ли ще е проблем. - Мерси.
Благодаря за помощта ти днес.
Марк, ти не си задник. Просто се опитваш да бъдеш.
Ерика Олбрайт Добави като приятел
Братята Уинкълвос подписват споразумение за 65 мил. долара.
На олимпийските игри в Пекин се класират на шесто място.
Едуардо Саверин получава неизвестна сума. Името му в сайта е върнато.
"Facebook" е оценен на 25 млрд. долара. Има 500 мил. потребители.
Марк Зукърбърг е най-младият милиардер в света.
Превод и субтитри: JediAndrey @ http://subs.sab.bz
Translator's Heaven 2011