Știi că, în China, oamenii cu IQ de geniu sunt mai mulți
decât toți oamenii din State ?
- Nu poate fi adevărat. - Ba da.
Și cum poate fi explicat lucrul ăsta ?
În primul rând, în China locuiesc foarte mulți oameni. Dar eu mă întreb:
Cum te remarci într-o mulțime care ia punctaj maxim la teste ?
Nu știam că se dau teste în China.
Nu se dă. Nu mai vorbeam de China, vorbeam despre mine.
Ai luat punctaj maxim ?
Da. Aș putea intra într-o trupă "a cappélla", dar eu nu știu să cânt.
- Adică n-ai făcut nicio greșeală ? - Aș putea inventa un PC de 25 $.
Sau ai putea intra într-un club elitist.
Sau aș putea intra într-un club elitist.
Ține minte de la o femeie, uneori e bine să nu fii într-o trupă a cappélla.
Asta e o chestiune serioasă.
Pe de altă parte, îmi plac tipii care fac canotaj.
- Ei bine, nu pot face asta. - Glumeam.
Și da, n-am făcut nicio greșeală la test.
- Ai încercat vreodată ? - Încerc chiar acum.
- Să faci canotaj ? - Să intru într-un club elitist.
Să fac canotaj ? Nu ! Ai luat o cumva razna ?
Întrebi 2 chestii în același timp. Nu știu la care ar trebui să-ți răspund.
- Dar ai văzut tipi care fac canotaj ? - Nu.
Păi, sunt mai dezvoltați decât mine. Sunt atleți de nivel internațional.
Acum o secundă ai zis că-ți plac canotorii. M-am gândit că știi unul.
Voiam să zic că mi place ideea. Așa cum unei fete îi plac cowboy-i.
- Bine. - Luăm ceva de mâncare ?
Vrei să schimbăm subiectul ?
Nu. Doar că, de când am început să vorbim despre cluburi elitiste,
parcă a trecut deja un an întreg.
Chiar sunt în China mai mulți oameni geniali decât întreaga populație... ?
Clubul Phoenix e cel mai variat. Club Fly... Roosevelt a fost în Club Porc.
Care ?
Porcellian. "Porc". E cel mai elitist dintre toate.
- Care Roosevelt ? - Theodore.
Așa-i că adună fete ce vor să petreacă cu viitorul șef al Băncii Federale ?
Înțelegi de ce-i atât de important să intru într-un asemenea club ?
Bun, deci care-i clubul în care poți intra cel mai ușor ?
- De ce mă întrebi pe mine ? - Întrebam și eu.
Niciunul. Tocmai asta-i ideea.
Amicul meu, Eduardo, a scos 300 000 $ din petrol, la bursă. Nu l-au invitat.
Abilitatea de-a face bani nu impresionează pe nimeni aici.
Drăguț. A scos 300 000 $ într-o vară ?
- Îi place meteorologia. - Ai spus că era vorba de petrol.
Dacă poți prognoza vremea, poți prognoza și prețul petrolului.
M-ai întrebat asta doar dacă crezi, că clubul în care intri cel mai ușor
e cel la care ai cele mai multe șanse de a intra.
Poftim ?
M-ai întrebat care e clubul în care intri cel mai ușor,
pentru că tu crezi că acolo aș avea cea mai mare șansă de reușită.
Clubul în care se intră cel mai ușor e cel în care au toți o șansă.
Nu m-ai întrebat care-i cel mai bun, m-ai întrebat unde intri cel mai ușor.
Întrebam și eu, bine ? Întrebam din curiozitate.
- Mark, eu nu vorbesc codat. - Erica.
Ești obsedat de cluburile de elite.
Ai obsesia cluburilor de elite și tre' să te duci la un specialist,
care-ți va prescrie o medicamentație.
Nu contează că orbirea ar fi unul din efectele adverse.
Cluburi elitiste. Nu, "cluburi de elite".
Și e o mare diferență între a fi obsedat și a fi motivat.
Da. Așa e.
Dar așa faci. Ai folosit un limbaj criptic, așadar folosești un cod.
N-am vrut să folosesc un limbaj criptic.
Zic doar că tre' să fac ceva important pentru a atrage atenția cluburilor.
- De ce ? - Pentru că sunt exclusiviste.
Și distractive. Și duc la o viață mai bună.
Teddy Roosevelt n-a fost președinte fiindcă făcea parte din Club Phoenix.
Făcea parte din Club Porcellian și ba da.
De ce nu încerci să arăți că poți mai mult.
Chiar ai spus asta ?
Glumeam. Totuși, chiar dacă e ceva banal, nu înseamnă că e fals.
O să fiu direct și o să-ți spun că ar trebui să mă sprijini mai mult.
Dacă intru, te voi lua la evenimente și la întruniri
și o să cunoști o grămadă de oameni, pe care altfel, nu i-ai cunoaște.
Ai face asta pentru mine ?
- Suntem împreună. - Bine.
Ei bine, vreau să fiu directă cu tine și-ți zic că nu mai suntem împreună.
- Ce vrei să spui ? - Nu mai suntem împreună. Regret.
- Asta e o glumă ? - Nu.
Te desparți de mine ?
O să mă prezinți unor oameni pe care, altfel, nu i-aș cunoaște ?
Ce dracu... ? Ce vrea să însemne asta ? Ce vrea să însemne asta ?
Erica, noi ne putem afla aici pentru că tu te-ai culcat cu ușierul.
"Ușierul" ? Îl cheamă Bob. Și nu m-am culcat cu ușierul.
Ușierul e un amic de al meu și merită să fie respectat.
Iar tu din ce parte a Long Island-ului ești ? Cumva din Wimbledon ?
- Stai. Stai ! - Mă întorc în camera mea.
- E pe bune ? - Da.
- Atunci, stai, îmi cer scuze, bine ? - Trebuie să studiez.
- Erica ? - Da.
- Îmi pare rău, sincer. - Apreciez, dar trebuie să studiez.
Haide, nu trebuie să studiezi. Hai să vorbim.
- Nu pot. - De ce ?
Pentru că e epuizant. Să ies cu tine e ca și cum m-aș duce la sala de forță.
Tot ce-am spus e că nu i-ai putea cunoaște... în momentul de față...
Nu comentam despre cum arăți. Ziceam că tu mergi la Universitatea Boston.
Spuneam un adevăr, atât, dacă ți s-a părut insolent, îmi cer scuze.
- Trebuie să mă duc să învăț. - Nu trebuie să înveți.
- De ce tot spui că nu tre' să învăț ? - Că ești la Universitatea Boston.
Vrei să mergem să mâncăm ceva ?
Regret că nu ești îndeajuns de impresionat de educația mea.
Și mie îmi pare rău că nu am o canoe, așa că suntem chit.
- Cred c-ar trebui să fim doar amici. - N-am nevoie de amici.
Eram doar politicoasă. N-am nicio intenție să fiu amica ta.
Sunt stresat din cauza cursului de programare. Dacă am comanda mâncare...
Bun, o să devii, probabil, un programator de succes.
Dar vei trece prin viață crezând că fetele nu te plac, că ești tocilar.
Și vreau să-ți spun din tot sufletul că asta nu e adevărat.
E din cauza faptului că ești un dobitoc.
REȚEAUA DE SOCIALIZARE
U N IVERSITATEA HARVARD TOAMNA 2003
CĂMIN U L KIRKLAN D
JurnalLive.com
ORA 20:13
Erica Albright e o javră.
Asta o fi din cauză că ai ei și-au schimbat numele din Albrecht,
sau credeți că toate fetele de la Universitatea Boston sunt javre ?
Apropo, chiar dacă arată de parcă ar purta la sutien 85 cupă "C",
primește destul ajutor de la amicii noștri de la Victoria's Secret.
De fapt, poartă 85 cupă "B", de la bube.
Reclamă mincinoasă.
Un post nou pe blog-ul Zuckonit Postat cu succes
ORA 21:48
Adevărul e că are o față atractivă.
Trebuie să fac ceva să mi-o scot din minte.
Destul de ușor de făcut, doar că am nevoie de o idee.
Sunt un pic amețit, n-am de ce să mint.
Și ce dacă nu-i nici măcar 10 seara și azi e marți ?
Billy.
Albumul cu poze de la Kirkland e deschis pe desktop-ul meu,
iar unii din oamenii ăștia au niște poze înfiorătoare.
Billy Olson, aici prezent, a avut ideea de a pune câteva fotografii
lângă poze cu animale, iar oamenii să voteze cine-i mai sexy.
Bună idee, domnule Olson.
ORA 22: 17
Da, e gata. Nu merg pe ideea fermei de animale,
dar îmi place să compar 2 oameni.
Conferă un anumit algoritm, iar clasificarea pozelor va fi mai exactă.
Apoi se va alege un număr pentru cât de sexy e fiecare,
așa cum se face pe fierbinte_sau_nu.com.
Avem nevoie, în primul rând, de o grămadă de poze.
Din păcate, Harvard-ul nu deține un album foto centralizat, public,
așa că, va trebui să ia pozele de la fiecare Cămin, în parte.
Să înceapă hacking-ul.
Primul Cămin, Kirkland.
Țin totul deschis, permit înregistrarea indexurilor în configurația serverului.
E necesară doar un pic de magie Wget, să descarci toate pozele din Kirkland.
Și copiii pot face asta.
Următorul Cămin e Eliot.
Și ei țin totul deschis, dar nu permit modificarea indexurilor în server.
Pot da căutare "goală" și toate pozele din baza de date intră pe o pagină.
Pot salva pagina și Mozilla îmi va salva toate imaginile.
Excelent. Să continuăm.
Mă scuzați. Dragilor, sunteți alături de unul din cele mai vechi și exclusiviste cluburi
nu doar de la Harvard, ci din lume.
Bine ați venit la prima petrecere din toamnă, a Clubului Phoenix.
Site-ul Căminului Lowell e securizat. Cer nume de utilizator și parolă.
Și am s-o zic și p-asta. Ei nu au acces la baza de date FAS,
așa că nu au cum să detecteze un "intrus".
La Adams nu e securizat, dar limitează rezultatul căutării la 20 per pagină.
Trebuie doar să folosesc același script ca și pentru Lowell și gata.
Căminul Quincy nu are album foto online. Ce păcat.
Nu pot face nimic în legătură cu asta.
Căminul Dunster are un site securizat zdravăn.
Nu numai că nu există un director public... el nu există deloc.
Tre' să dai căutare și dacă-s mai mult de 20 de rezultate, nu-ți arată nimic.
Iar când ai rezultatele, ele nu te trimit automat la imagini.
Te trimit la o aplicație PHP, care te redirecționează. Ciudat.
S-ar putea să fie cam dificil. O să încerc mai târziu.
- A început "Săptămâna Rechinilor". - Poftim ?
Rechinul Alb, frumos pește.
Cu Căminul Laverett merge mai ușor.
Poți da căutare "goală" și obții Iinkul către paginile cu pozele studenților.
E cam grețos că te lasă să vezi doar câte o singură poză
și în niciun caz n-o să iau câte o poză de pe 500 de pagini.
Neapărat tre' să sparg Emac-urile și să modific scriptul Perl.
ORA 2:08
Poftim.
- Gata. - Hei, ce mai faceți ?
La țanc. Eduardo e aici și o să aibă ingredientul cheie.
- Bună, Mark. - Wardo.
- Te-ai despărțit de Erica. - De unde știi ?
Ai scris pe blog.
- Da. - Ești bine ?
- Am nevoie de tine. - Sunt alături de tine.
Nu, am nevoie de algoritmul pe care-l folosești să clasifici șahiștii.
- Ești bine ? - Vom clasifica tipele.
FACEMASH - CLASIFICAREA FEȚELOR
- Adică, ceilalți studenți ? - Da.
Crezi că-i o idee bună ?
- Am nevoie de algoritm. - Mark...
Am nevoie de algoritm.
Fiecărei tipe i se va atribui un rating de 1400 de puncte.
La un anumit moment dat Tipa A are ratingul R a și Tipa B are rating R b.
Când cele 2 tipe intră în competiție,
una din ele are o șansă mai mare de a câștiga pe baza ratingului, bine ?
- Da. Și șansele sunt exprimate așa. - Să scriem codul.
- Cea din stânga. - Cea din dreapta.
Cea din dreapta.
- Funcționează. - Cui trimitem mai întâi ?
- Lui Dwyer. - Lui Neal.
- Cui i-l trimiți ? - La vreo 2 tipi.
Întrebarea e... cui îl vor trimite ei ?
Prieteni, ia priviți.
Cineva să aleagă tipa din stânga. Amice, alege stânga.
Ia uitați-vă la fetele astea. Dreapta sau stânga ?
- Stânga e bună. - Stânga ? Da, da, da.
- Stânga sau dreapta ? - E colega mea de cameră.
- Dumnezeule. - Tipa din stânga.
Ce patetic.
- Dreapta. - Stânga.
- Stânga ? - Stânga.
Rahat. Albright.
A scris despre tine pe blog. Nu vrei să citești.
- Stânga. - Latină...
Erica. E al tău ?
- L-am furat de la un transsexual. - Pleacă dracului de aici !
- Stânga. - Cea din dreapta.
- Stânga. - Stânga.
Omule, avem o grămadă de trafic.
N-ar trebui să oprim site-ul, până nu intrăm în belele ?
Alo.
Stai, stai, stai. Ce ?
La 4 dimineața ?
Avem trafic deosebit de mare la switch-ul Căminului Kirkland.
Spui că e neobișnuit pentru 4 dimineața ?
Nu, ar fi neobișnuit și pentru pauza dintre reprize în Super Bowl.
În regulă.
- Trebuie să merg la birou. - Ce se întâmplă ?
Rețeaua Harvard-ului e pe cale să cedeze.
Nu crezi că... ?
- Ba da. - Vezi dacă a cedat peste tot.
- Nu mă pot conecta. - A căzut rețeaua.
Dacă nu cumva e o coincidență, cred că e de la noi.
- Nu e o coincidență. - Sfinte Sisoe !
Și ați fost chemați în fața Consiliului de Administrație.
Nu așa s-a întâmplat.
N-ați fost chemați în fața Consiliului de Administrație ?
Nu, mai înainte. Când am fost la bar, cu Erica Albright. Așa a declarat ?
- Că i-aș fi spus asemenea lucruri ? - Am citit stenograma depoziției sale.
- De ce a trebuit să depună mărturie ? - Asta decidem noi.
Credeți că dacă știu că mă face să par a fi un nemernic, accept o înțelegere ?
Ce-ar fi să luăm o scurtă pauză ?
Putem face asta ? Au trecut deja aproape 3 ore.
Și, sincer, ați petrecut destul timp stânjenindu-l pe domnul Zuckerberg
în legătură cu declarația fetei privind întâlnirea de la bar.
Nu sunt stânjenit. A inventat o grămadă de chestii.
Se afla sub jurământ.
Atunci înseamnă că e prima oară când cineva minte sub jurământ.
Site-ul a înregistrat 22 de sute de vizitatori în 2 ore ?
- De mii. - Poftim ?
A înregistrat 22 de mii.
Tipii ăștia sunt al dracului de rapizi.
Avem cum să facem ca asta să fie o luptă corectă ?
Sari și înoată.
Cred că va trebui să sărim și să murim înecați.
Am putea vâsli, tu înainte și eu înapoi.
Suntem identici genetic. Științific vorbind, mai bine am rămâne pe loc.
Vâslește odată !
- Voi ați auzit despre asta ? - Ce anume ?
Acum 2 nopți, un student a blocat rețeaua de pe un laptop, În Kirkland.
- Serios ? - La 4 dimineața.
Cum ?
A creat un site unde poți vota cele mai sexy studente.
Noi ce făceam de nu am știut despre asta ?
Nu știu. Un antrenament de pregătire de 3 ore, înainte de micul dejun.
Pachetul complet de cursuri. Învățând.
Încă 3 ore pe banca de canotaj și apoi iar învățat.
Nu sunt sigur cum de am ratat asta.
- Cât trafic a fost pe site-ul ăsta ? - Au fost 22 000 înregistrări.
Ai spus 22 000 ?
Cam, tipul ăsta a hacker-it albumele foto din șapte Cămine.
A creat un website întreg într-o noapte și a făcut totul beat fiind.
Ai spus 22 000 ?
- De unde știi că era beat ? - Scria pe blog în același timp.
- Știi la ce mă gândesc ? - Știu deja ce vrei să spui.
El e omul nostru.
Mă numesc Cameron Winklevoss. W I N K L E V O S S.
- "Cameron" se scrie obișnuit. - Eu sunt Tyler Winklevoss.
Tyler se scrie obișnuit, iar numele de familie e ca al fratelui meu.
Domnule Zuckerberg, aceasta este o audiere a Consiliului Administrativ.
Sunteți acuzat de încălcarea, în mod intenționat, a securității,
de încălcarea drepturilor de autor,
de violarea intimității individuale prin crearea paginii www.Facemash.com.
De asemenea, sunteți acuzat de încălcarea politicii universității
privind distribuția imaginilor digitale.
Înainte să începem interogatoriul, aveți dreptul la o declarație.
Doriți să declarați ceva ?
Deja mi-am cerut scuze în The Crimson de la Asociația Femeilor de Culoare,
de la Forza Latina
și de la toate femeile de la Harvard care s-ar fi putut simți jignite,
după cum am înțeles că au fost.
Cât despre acuzația referitoare la încălcarea securității,
cred că merit puțină recunoștință din partea acestui consiliu.
- Poftim ? - Da.
- Nu înțeleg. - Care parte ?
Meriți recunoștință ?
Consider că am punctat câteva goluri importante în sistemul vostru.
- Îmi cer scuze, îmi permiteți ? - Da.
Domnule Zuckerberg,
eu mă ocup de securitatea tuturor computerelor din rețeaua Harvard
și vă pot asigura cât este de sofisticată.
De fapt, tocmai de aceea v-am putut găsi în mai puțin de 4 ore.
- 4 ore ? - Da, domnule.
Asta ar fi fost impresionant, doar că, dacă ați fi știut ce căutați,
ați fi găsit scris pe fereastra mea de la camera din cămin.
- Deci ? - Șase luni de probă condiționată.
Păi, trebuiau să facă un exemplu din tine.
Au avut blog-ul meu.
Nu trebuia să scriu chestia aia despre ferma de animale. A fost stupid.
Dar glumeam, pentru Dumnezeu ! Nu mai are nimeni simțul umorului ?
- Am încercat să te opresc. - Știu.
Cum reușești să faci toate fetele să ne urască ? Și de ce te las ?
- Știu. - Nu poți face asta.
Wardo, am spus că știu.
În regulă, hai să luăm un exemplu de problemă.
Să presupunem că vi se dă un computer cu o adresă virtuală de 16 biți
și o pagină de 256 biți.
Sistemul folosește un singur tabel de pagină ce pornește de la hex 400.
Poate mai doriți memorie la sistemul vostru de 16 biți. Cine știe ?
Nenorocitule.
Primele câteva pagini sunt rezervate pentru flag-uri hardware.
Presupunând că intrările în tabel au 8 biți de status.
Cei 8 biți de status ar fi atunci... ? Știe cineva ?
Și văd că avem primul abandon.
Fii fără griji, Zuckerberg. Oameni mai deștepți au încercat și au picat.
Un bit valid, unul modificat, unul de referință și cinci biți de permisie.
Corect. Știe cineva cum a ajuns la acest rezultat ?
Mark ? Ești Mark Zuckerberg ?
- Mda. - Cameron Winklevoss.
- Bună. - Tyler Winklevoss.
Sunteți cumva rude ?
- Asta e bună. - Amuzant.
Nu am mai auzit-o până acum.
Cu ce vă pot ajuta ? V-am jignit prietenele ?
Nu. Nu ai făcut-o. De fapt, nu știu.
- Mda, nu am întrebat încă. - Ar trebui să facem asta.
Nu.
Avem o idee despre care vrem să vorbim cu tine.
Ai un minut ?
Arătați de parcă petreceți ceva timp la sala de gimnastică.
- Trebuie să o facem. - De ce ?
Facem canotaj.
- Mda, am un minut. - Grozav.
- Ai mai fost vreodată în Porcellian ? - Nu.
Știi că nu ai voie mai sus de camera bicicletelor fără să fii membru.
Am auzit.
- Vrei un sandviș, ceva ? - Bine.
- Mark te cheamă, da ? - Mda.
Mark, acesta este Divya Narendra, partenerul nostru.
- Bună. - Am fost impresionați de Facemash.
Când te am verificat, am aflat că tot tu ai creat CourseMatch.
Nu am auzit de CourseMatch.
Intri online și poți vedea la ce cursuri s-au înscris prietenii tăi.
E chiar inteligent, omule.
- Mark. - Da ?
- Vorbeam de CourseMatch. - A fost o nimica toată.
Dar tu ai inventat ceva și în liceu, nu ?
O aplicație pentru MP3 player care îți poate recunoaște gusturile muzicale.
- A încercat să o cumpere cineva ? - Microsoft.
Cu cât ?
Nu am vândut-o. Am postat-o pe internet pentru descărcare gratuită.
- Gratuită ? - Mda.
De ce ?
În regulă, avem ceva la care lucrăm de ceva timp și credem că e grozav.
Se numește HarvardConnection.
Îți creezi propria pagină. Interese, biografie, prieteni, fotografii.
Iar cei care sunt online îți pot vedea profilul, pot cere să fiți prieteni.
Mda, cum e asta diferită de MySpace sau Friendster ?
Harvard.edu.
Harvard.edu este cea mai prestigioasă căsuță de e-mail din țară, omule.
Adică, tot site-ul se bazează oarecum pe ideea că fetele...
Nu vreau să fiu insensibil, dar...
Fetele vor să iasă cu tipi care merg la Harvard.
Divya și fratele meu nu au probleme în a fi insensibili.
Diferența principală între ce spunem noi și MySpace sau Friendster,
sau oricare altă rețea socială este...
- Exclusivitatea, corect ? - Corect.
Da. Ne-ar plăcea să lucrezi cu noi, Mark.
Adică, avem nevoie de un programator talentat și creativ.
Și știm că ai fost pedepsit fără motiv.
Grupurile de femei sunt pregătite să te condamne "la moarte".
Dar, știi, asta ar putea să te ajute să îți refaci imaginea.
Ați face asta pentru mine ?
Ne-ar plăcea să lucrăm cu tine.
Primul nostru programator a absolvit și a plecat să lucreze pentru Google.
Al doilea programator pur și simplu a fost copleșit de activitățile școlare.
Vrem ca tu să creezi site-ul și să scrii codul, iar noi vom furniza...
De acord.
Poftim ?
- De acord. - Grozav.
Asta este ceea ce-ai spus ?
A fost acum 3 sau 4 ani. Nu mai știu ce am spus.
- Când l-ai abordat pe Eduardo ? - Nu înțeleg întrebarea.
- Mai știi c-ai răspuns afirmativ ? - Afirmativ ?
Când l-ai abordat pe Eduardo cu ideea pentru Facebook ?
- Se numea TheFacebook pe atunci. - Nu e nevoie să fie așa complicat.
Momentan sunt între două procese.
Ai răspuns afirmativ când Tyler și Cameron Winklevoss și Divya Narendra
te-au rugat să creezi HarvardConnection ?
Ai spus da ?
Am spus că o să ajut.
Când l-ai abordat pe domnul Saverin cu ideea pentru TheFacebook ?
- Nu aș spune că l-am abordat. - Sy.
- Poți răspunde la întrebare. - La o petrecere la Alpha Epsilon Pi.
- Ce este asta ? - Frăția evreiască.
A fost Seara Caraibă.
SEARA CARAIBĂ LA ALPHA EPSILON PI
Nu e faptul că tipi ca mine sunt în general atrași de asiatice.
Ci asiaticele sunt atrase de tipi ca mine.
Dezvolt un algoritm ca să definesc legătura dintre evrei și asiatice.
Nu cred că e așa complicat. Arată bine, sunt deștepte,
nu sunt evreice și nu știu să danseze.
- Hei, a venit Mark. - Mark !
Mă întorc imediat.
Cred că mi-a venit o idee.
Stai puțin. Trebuie să îți spun ceva incredibil.
- Ce ? - Am fost invitat în Club Phoenix.
- Glumești ? - Nu.
Adică, este doar primul pas dintr-un proces de 4 etape,
dar mi-au băgat invitația pe sub ușa, în seara asta.
Mă duc mâine la petrecerea de bun venit.
Deci... Ai fost invitat de Club Phoenix.
Dar, știi, probabil este doar ceva pentru diversitate.
E doar ceva pentru diversitate. O să mă bucur de asta până...
Despre ce voiai să vorbești cu mine ? Mark ? Spuneai că ți-a venit o idee.
Mda, cred că mi-a venit o idee. Haide afară să vorbim.
Sunt minus 5 grade afară.
Nu suport să mă mai uit la filmulețul cu Cascada Niagara,
care nu are nicio legătură cu Caraibi.
Mulți oameni au vizitat Facemash, nu ?
Dar nu pentru că au văzut fotografii cu fete atrăgătoare.
Poți intra oriunde pe internet ca să vezi fotografii cu fete atrăgătoare.
A fost pentru că au văzut fotografii cu fete pe care le cunosc.
Oamenii intră pe internet ca să vadă ce mai fac prietenii lor,
așa că, de ce să nu creăm un website care să le ofere asta ?
Prieteni, fotografii, profiluri, tot ce poți vizita. Cercetezi.
Poate că e cineva pe care tocmai l-ai cunoscut la petrecere.
Dar nu vorbesc despre un site pentru întâlniri.
Ci să iei toată experiența socială a colegiului și să o pui online.
- Nu mi mai simt picioarele. - Știu.
Și eu sunt foarte încântat de asta. Dar Wardo ?
- Da ? - "Ar fi exclusivist".
Ar trebui să cunoști oamenii de pe site, ca să treci de propria pagină.
- Asemănător cu a fi "invitat". - Ei, asta e o idee bună.
Wardo, ar fi ca un club exclusivist, doar că noi am fi președinții.
I-am spus că mi se pare o idee grozavă.
A fost o idee grozavă. Nu era nimic de încălcat.
Urma ca oamenii să își pună propriile fotografii, propriile informații.
Și aveau abilitatea de a și invita, sau nu, prietenii să se alăture.
Vedeți, într-o lume în care structura socială era totul...
asta era acel ceva. Era un proiect mare
și urma să aibă zeci de mii de rânduri de coduri
și m-am mirat că a apelat la mine și nu la colegii lui de cameră,
Dustin Moskovity și Chris Hughes. Ei erau programatori.
Vom avea nevoie de niște bani pentru a închiria serverele și a-l pune online.
Ăsta a fost motivul.
- A stipulat termeni ? - Da.
Vom împărți câștigul, 70/30.
70 pentru mine, 30 pentru tine pentru investiția de 1000 de dolari
și pentru administrarea afacerii. Ești Director Financiar.
- Și tu ce-ai spus ? - Am spus "Hai s-o facem".
- În regulă. A mai spus și altceva ? - Da.
Probabil că era ceva legat de diversitate.
- Și ce dacă ? - De ce crezi că a spus asta ?
Gretchen, scuză-mă că intervin, dar ce relevanță are ?
- Lasă-mă să continui interogatoriul. - Ce insinuezi ?
Insinuează că am fost gelos pe Eduardo că a fost invitat de Club Phoenix
și am creat un plan să îl înșel într-o firmă pe care nici nu o înființasem.
Asta ai făcut ?
- Gretchen. - Gelos pe Eduardo ?
Nu mai scrieți. Este neoficial.
Doamnă, știu că v-ați interesat, știți deci că banii nu contează pentru mine.
Dar pentru moment, aș putea să cumpăr strada Mount Auburn
să iau clubul Phoenix și să îl transform în sala mea de Ping Pong.
O să-ți spun cum e la petrecere.
Înțelegem că ești reclamant într-un proces legat de Facebook...
- și martor în altul. - Da, domnule.
În vreun moment, după ce Mark ți-a spus ideea lui,
i-a menționat cumva pe Tyler și Cameron Winklevoss,
Divya Narendra sau HarvardConnection ?
Da. A spus că ei l-au rugat să lucreze la site-ul lor,
dar că a analizat ce aveau ei și a decis că nu merită.
A spus că, până și cei mai patetici prieteni ai lui
știu mai multe despre cum să atragi oamenii pe un site decât tipii ăștia.
- "Tipii ăștia", clienții mei, adică ? - Da.
Lui Mark nu i-a convenit
că ei credeau că el are nevoie să își refacă imaginea după Facemash.
Dar Mark nu voia să refacă nimic.
Cu Facemash, intrase în computerele de la Harvard,
își băgase nasul în Consiliul Administrativ, câștigase notorietate.
Facemash a făcut exact ce a vrut el să facă.
Știați că, în timp ce domnul Zuckerberg construia TheFacebook,
discuta, de asemenea, și cu reclamanții ?
La acel moment dat, nu știam. Dar...
Nu prea avea nicio legătură cu site-ul de întâlniri al lui Winklevoss.
- De unde știi ? Nici nu ai fost acolo. - Ty.
Știați că, în timp ce domnul Zuckerberg construia TheFacebook,
i-a făcut pe reclamanți să creadă că el construiește HarvardConnection ?
Oferi o concluzie nebazată pe probe.
Urmează să o demonstrăm cu probe.
Friendster, MySpace
De la Mark pentru Tyler Winklevoss.
Data de 30 noiembrie 2003.
NewCo
"Am citit despre HarvardConnection.
Și se pare că nu e nevoie de atât de mult timp ca s-o implementăm.
Așa că putem discuta mâine seară, după ce setez funcțiile de bază".
De la Mark Zuckerberg către Cameron Winklevoss. 1 decembrie 2003.
"Scuze că am fost indisponibil în seara asta. Am vreo 3 apeluri ratate.
Lucram la un set de probleme pentru cursul de sisteme de operare."
De la Mark Zuckerberg către Tyler și Cameron Winklevoss.
Data de 10 decembrie 2003.
"Săptămâna asta a fost foarte ocupată din cauza temelor și a muncii,
așa că eu cred că e mai bine să amânăm ședința".
"De asemenea sunt foarte ocupat și mâine".
Mai simte și altcineva că ceva nu e în regulă cu tipul ăsta ?
Spune-i că e în regulă,
dar că trebuie să ne întâlnim înainte să plecăm toți în vacanță.
Știu, știu. Da, ai grijă.
Eduardo Saverin.
Hei, Mark.
Am nevoie de un sistem Linux care să ruleze în Apache cu MySQL.
Va mai costa ceva asta.
- Cât ? - Încă vreo 200 de $.
- Avem nevoie de el ? - Trebuie să controlez traficul.
- Fă-o. - Am făcut o deja.
Hei, ghici ce ?
- Am intrat în etapa a doua. - E bine.
Ar trebui să fii mândru de ce ai acum. Nu contează dacă nu mergi mai departe.
Te las.
De la Mark Zuckerberg către Tyler și Cameron Winklevoss
și Divya Narendra.
Data de 15 decembrie 2003.
"Am început un set de probleme pentru programare
și vor fi în jur de 15 ore de codare, deci voi fi ocupat mâine seară."
"Nu cred că voi fi liber până miercurea viitoare, după amiază."
"Trebuie să anulez întâlnirea de miercuri după amiaza.
Am stat în laborator tot timpul, și de asemenea...
nu cred că voi putea nici sâmbătă, fiindcă tre' să mă văd cu părinții."
Acesta e John Harvard, fondatorul Universității în 1638.
Se mai numește și Statuia celor 3 Minciuni.
Ce sunt cele 3 minciuni ?
- Domnule Dowd. - Cele 3 minciuni. Prima.
- La naiba ! - Dă ți jos pantalonii.
- Știu. - Domnule Saverin.
Prima: Harvard a fost înființată în 1636, nu în 1638.
A doua: Harvard nu a fost înființată de John Harvard.
Și a treia: Aceasta nu este statuia lui John Harvard.
Cine este ?
Un prieten al sculptorului, Daniel Chester.
Păstrează-ți jacheta.
După 39 zile de la întâlnirea inițială dintre domnul Zuckerberg și clienții mei
dânsul nu terminase HarvardConnection.
Dar pe 11 Ianuarie 2004,
domnul Zuckerberg a înregistrat domeniul numit TheFacebook,
prin intermediul Network Solutions.
Din câte știți, începuse măcar lucrul la HarvardConnection ?
Din câte știu eu, nu.
Ce naiba e asta ?
"Hei, Cameron, încă mai am dubii legate de funcționalitatea site ului.
Cum facem să atragem atenția și să câștigăm numărul de oameni necesar ?
Cum facem ca un asemenea site să meargă ?
" Vorbim în curând" ?
Era prima oară când menționa o problemă.
Da, așa e.
Ați trimis 36 e-mail-uri către domnul Zuckerberg și ați primit 16
și asta era prima oară când pomenește că nu este mulțumit.
Corect. A avut 42 de zile să studieze sistemul nostru și să înceapă.
Vedeți vreun cod de al vostru la Facebook ?
- Am folosit vreun cod de-al vostru ? - Ne-ai furat întreaga noastră idee.
Domnilor.
Poftim ? Lipeală.com pentru tipi de la Harvard ?
Pot să-mi continui depoziția ?
Știi, nu îți trebuie o echipă de criminaliști ca să rezolvi asta.
Dacă voi erați inventatorii Facebook...
ați fi inventat Facebook.
Abia aștept să mă uit peste umărul tău când o să ne scrii un cec.
Nu mai spune.
Să continuăm.
Data de 4 februarie 2004.
Mark. Mark.
E o fată la cursul tău de Istoria Artei. O cheamă Stephanie Attis.
Știi cumva dacă are iubit ?
Ai văzut-o vreodată cu cineva ?
Și dacă nu, știi cumva dacă vrea să iasă cu cineva ?
Dustin.
Oamenii nu poartă vreun semn, pe care să își scrie starea civilă.
Mark ?
Trebuia să ne întâlnim la 9.
- Ai apucat să dormi ? - Trebuie să adaug ceva.
Ce ?
La naiba, arată bine. Chiar arată bine.
E curat și simplu.
Nu e Disneyland, nu sunt fete goale în direct, dar privește.
- Ce ai scris ? - "Statusul relației".
"Interesat de".
Asta contează la facultate. "Faci sau nu sex ?"
De aceea unii oameni urmează anumite cursuri, stau unde stau și fac ce fac.
Și despre asta va fi TheFacebook.
Oamenii se vor "loga" pentru că, după toată interacțiunea socială, vor...
- Vor face sex. - ... cunoaște o fată. Da.
- E o idee foarte bună. - Și asta a fost.
- Ce vrei să spui ? - E gata.
- E gata ? Chiar acum ? - Da. Asta a fost tot.
Și uite lista fondatorilor.
- Ai făcut o listă cu fondatorii. - Da.
"Eduardo Saverin, co-fondator și Director Financiar". Da.
Nu ai idee ce va însemna asta pentru tatăl meu.
Sigur că știu.
- Și când va funcționa online ? - Chiar acum. Ia-ți laptopul.
Cum, de ce am nevoie de laptop ?
Pentru că ai adresele de e-mail ale tuturor de la Phoenix.
Mda, dar nu sunt sigur că le va conveni să le trimit spam-uri.
- Asta nu e spam. - Nu, știu că nu e spam.
Dacă trimitem la prietenii noștri, va rămâne în cadrul Dworkin.
Nu am fost acceptat încă.
Tipii ăștia cunosc oameni. Și am nevoie de adresele lor de e-mail.
- Sigur. - Bine.
- Dă-mi lista de adrese. - Jabberwock12.listserv@harvard.edu.
Tipii ăștia.
Da, sunt chiar genii, cea mai clară referire la Lewis Carrol este în...
- Nu sunt chiar așa răi. - Spuneam și eu.
Da, ai dreptate.
- Site-ul e online. - Hai să bem ceva, să sărbătorim.
Fac cinste.
Mark.
Mark, te rogi ?
De ce nu cântă cântecele lui Cole Porter și Irving Berlin ?
E o temă de Ziua Îndrăgostiților. Cântă cântece de dragoste.
Bine spus. Căci Cole Porter și Irving Berlin nu au scris și cântat așa ceva.
Dragă, ar trebui să dai deoparte laptopul.
Șapte persoane diferite mi-au trimis același spam.
- KC. - Ce este ?
Nu știu. Dar sper să fie site-ul Pisici_Care_Seamănă_cu_Hitler.
Pentru că niciodată nu mă satur de asta.
Nu, nu este.
Div !
- Ce ? - Ăsta nu e al meu.
În regulă, ce s-a întâmplat ?
E-n regulă. Sunt în regulă.
Hei !
- Hei ! - Nu acum !
- Avem nevoie de 20 de minute ! - În regulă.
Voiam doar să vă anunț că Zuckerberg ne-a furat website-ul.
- Mark Zuckerberg ? - Ne-a furat website-ul.
E online de mai bine de 36 ore.
Domnul Hotchkiss ? Ty, avocatul vorbește la telefon cu tata.
Da, domnule, sunt aici cu fratele meu Tyler și asociatul nostru, Divya.
"Bine ați venit pe TheFacebook.
TheFacebook e un director online ce interconectează rețele de socializare.
Trebuie să ai un cont pe Harvard.edu pentru a te înregistra."
Da, am sunat mai devreme. Îl caut pe Mark Zuckerberg.
Da, domnule. De fapt, a fost citat de câteva ori. Vă pot citi.
"Toată lumea vorbește despre un album universal pentru Harvard, zice el".
"El" referindu-se la Mark.
"Cred că e o tâmpenie ca Universității să îi ia 2 ani să facă asta.
Eu pot face o treabă mai bună decât ei și mie mi-a luat o săptămână."
Spuneți-i că Divya Narendra l-a sunat.
- Știu, așa vorbește el. - Apreciez asta.
"Începând de ieri seară...
peste 650 de studenți s-au înregistrat pe TheFacebook.com, spune Zuckerberg.
Și că anticipează ca 900 de studenți să se înregistreze până dimineață."
Da, Divya tocmai citea că 650 de studenți s-au înregistrat în prima zi.
Doamne, dacă aș da droguri gratis, tot n-aș găsi 650 de oameni într-o zi.
Iar tipul ăsta nu prea are deloc prieteni.
Bine. Da, asta vom face, domnule Hotchkiss.
Vom strânge toate informațiile și vi le vom trimite pe e-mail.
Păi, dvs. , personal, nu veți putea intra pe site.
Pentru că nu aveți un cont pe Harvard...
Va fi mult mai ușor pentru noi să vi-l trimitem prin e-mail. Aveți dreptate.
E un băiat bun și e foarte inteligent și sunt sigur că nu a vrut să facă...
... ce a făcut.
Bine, vă mulțumesc frumos. Și tată...
Bine, și eu te iubesc.
- Ăsta e un băiat bun ? - Nu știm că nu e un băiat bun.
Știm că ne-a furat ideea. Știm că ne-a mințit în față o lună și jumătate.
- Nu, nu ne-a mințit în față. - Bine, nu ne-a văzut la față.
Bine, ne-a mințit conturile de e-mail și și-a dat un avans de 42 de zile,
pentru că știe ceea ce tu nu știi, că a ajunge acolo primul înseamnă totul.
Particip la competiții, Div.
Nu cred că trebuie să mă înveți importanța de a fi primul. Mulțumesc.
- Bine. Ăla era avocatul tatălui tău ? - A fost jurisconsultul lui.
Se va uita peste toate astea și îl va notifica dacă avem dreptate.
- Și cu asta ce se va rezolva ? - Ce, vrei să-l dai in judecată ?
Nu. Vreau să angajez familia Soprano să îl caftească bine cu un ciocan.
Nu trebuie să angajăm pe nimeni.
O putem face singuri. Am 1,95 m, 100 de kg, și suntem 2.
- Eu sunt de acord cu el. - Ei bine, nu contează.
Eu zic să ne calmăm până ne dăm seama despre ce e vorba.
De câte informații mai ai nevoie ?
Ne am întâlnit cu Mark de 3 ori, ne-am trimis 52 de e-mail-uri,
putem demonstra că s-a uitat la cod.
- Ce e aia la sfârșitul paginii ? - Spune "O producție Mark Zuckerberg".
- Pe pagina principală ? - Pe toate paginile.
La naiba, am nevoie de o clipă pentru a putea aprecia eleganța.
Cam, scriu aici că Zuckerberg spune că "spera ca opțiunile de securitate
să-l ajute să-și recapete reputația după ce studenții au hulit Facemash."
Asta e exact ceea ce i-am spus noi. Ne arată degetul în The Crimson.
În timp ce așteptăm ca avocatul tatei să se uite peste astea,
putem, cel puțin, să dăm niște declarații în ziar, ca lumea să știe.
- Ce ? - Că există o dispută pe tema asta.
Nu începem o bătălie în The Crimson. Și nu dăm în judecată pe nimeni.
De ce nu ?
Nu înțeleg, nu înțeleg. De ce nu ?
- Va spune că e stupid. - Ce, cine, eu ?
Spune. De ce nu ?
Pentru că suntem niște gentilomi de la Harvard.
Aici e Harvard-ul, unde nu inventăm povești și nu dăm în judecată oamenii.
Credeai că va fi singurul care va crede că e stupid ?
Tot timpul în care tu ai susținut că ai avut ideea asta,
știai că Tyler și Cameron provin dintr-o familie bogată ?
- "Dintr-o familie bogată" ? - Știai că tatăl lor a fost bogat ?
Nu sunt sigur de ce mă întrebi asta.
Nu e important să știi de ce te întreb asta.
- Nu e important pentru tine. - Sy.
Știai că sunt bogați ?
Habar nu aveam dacă sunt bogați sau nu.
Într-unul din e-mail-urile tale către domnul Narendra...
ai făcut referire la firma de consultanță Howard Winklevoss.
Dacă spui tu.
Howard Winklevoss a fondat o firmă a cărei bunuri valorează milioane.
De asemenea, știai că Tyler și Cameron erau membrii clubului Porcellian.
Au scos asta în evidență.
- Scuză-ne că te-am invitat. - În camera bicicletelor.
Vă rog. Deci pot spune că știai că clienții mei au bani.
- Da. - Să-ți spun de ce te întreb.
Mă întreb, dacă aveai nevoie de 1000 $ pentru o companie de internet,
de ce nu le-ai cerut clienților mei ?
Au arătat că sunt interesați de un asemenea proiect.
I-am cerut banii unui prieten, pentru că am vrut să fiu asociat cu el.
Eduardo era președintele Asociației de Investitori de la Harvard
și era și cel mai bun prieten al meu.
Cel mai bun prieten al tău te dă în judecată pentru 600 de milioane de $.
Nu știam asta. Spune-mi mai multe.
Eduardo, ce s-a întâmplat după lansarea inițială ?
Îmi pare rău, Sy, poți să i te adresezi cu domnul Saverin ?
- Gretchen, sunt cei mai buni amici. - Nu mai sunt.
Ei bine, deja am discutat despre asta... Nu contează.
Domnule Saverin, ce s-a întâmplat după lansarea inițială ?
A explodat.
Toată lumea din campus îl folosea.
"Adaugă-mă pe Facebook" era o expresie uzuală după 2 săptămâni.
Și Mark ?
Mark era cel mai cunoscut din campus,
printre 19 laureați ai Nobel-ului, 15 câștigători ai Pulityer-ului,
doi viitori participanți la Jocurile Olimpice și un star de cinema.
Cine era star de cinema ?
- Contează ? - Nu.
... la Știri din Afara Orașului și am luat revista "Popular Electronics"...
cu kit ul MITS Altair pe copertă.
Era o zi frumoasă și eu eram în camera din căminul Radcliffe.
A adus revista aia sus, mi-a arătat-o și a spus:
"Uite, se va întâmpla fără noi. Trebuie să începem acum."
Și eu am spus "Bine.
Hai să lansăm BASIC-ul."
Acum, poate credeți că știți restul poveștii, dar se poate să nu-l știți.
Începuturile acestei industrii au fost foarte umile.
Kit-ul acela de computer de pe coperta revistei avea un procesor de 8080.
Dacă nu plăteai în plus pentru o memorie de 1 KB, aveai 256 de baiți.
Așa că, provocarea când am scris BASIC nu a fost să-l fac să opereze cu 4 KB,
ci să las memorie disponibilă în cei 4 KB pentru programele utilizatorilor.
- Prietenul tău. E Mark Zuckerberg ? - Da.
- El a creat TheFacebook. - Da.
Adică, amândoi l-am creat. Suntem...
- Da, noi... Da. - Mișto.
- Eu sunt Christy Lee. Ea e Alice. - Bună.
Îmi pare bine de cunoștință.
Adaugă-mă pe Facebook când ajungi acasă. Poate ieșim cu toții la o bere.
Cu siguranță. Cu siguranță voi face asta.
A spus, "Adaugă-mă pe Facebook și vom ieși cu toții la o bere mai târziu",
ceea ce e incredibil de grozav din 2 motive.
Unu, a spus, "Adaugă-mă pe Facebook", nu ? Și celălalt e, știi tu...
Vor să ieșim la o bere mai încolo.
Ai mai auzit vreodată atâtea lucruri bune și diferite într-o propoziție ?
- Scuză-mă, Mark ? - Da ?
Sunt Stuart Singer. Merg la cursul de programare cu tine.
Sigur.
- Mișto treabă cu TheFacebook. - Mișto treabă.
Mersi.
- Eu sunt Bob. - Ce mai faci ?
Știi, aș putea să jur că se uita la tine
când a spus că "următorul Bill Gates ar putea fi în camera asta."
Mă îndoiesc.
Și am întârziat. Nici măcar nu știu cine era cel care vorbea.
Era Bill Gates.
La naiba, acum are sens.
Bine. Mulțumesc, băieți.
- Ești cretin ? - Ești bolnav cu capul ?
- Nu știi că Gates vorbește de o oră ? - Nu purtam lentilele.
Pot să iau un Glock și să te omor ?
- E timpul să scoatem bani din site. - Cum le chemau ?
- Ai auzit ce-am spus ? - Când ?
Am spus că e timpul să scoatem bani de pe urma site-ului.
Ce înseamnă asta ?
Înseamnă că e timpul ca website-ul să înceapă să genereze venituri.
Nu, știu ce înseamnă cuvântul. Te întreb cum vrei s-o facem.
- Publicitate. - Nu.
Ei bine, avem 4 000 de membri.
Pentru că TheFacebook e mișto,
și dacă începem să instalăm pop-up-uri pentru Mountain Dew, nu va mai fi așa.
Nu mă gândeam la Mountain Dew, dar la un moment dat
și vorbesc din perspectiva omului de afaceri, site-ul...
Încă nu știm ce e. Nu știm ce e.
Nu știm ce poate fi. Nu știm ce va fi.
Știm că e mișto.
Ăsta e un bun fără de preț la care nu renunț.
- Și când va fi gata ? - Nu va fi gata.
Asta e ideea. La fel cum moda nu e niciodată gata.
Moda. Moda nu e niciodată gata.
Vorbești despre modă ? Serios, tu ?
Vorbesc despre ideea de modă și spun că nu e niciodată gata.
Bine. Dar ei fac bani vânzând pantaloni.
Mark, ce e ?
- Poftim ? - Asta.
Se numește notificare. Cum le chemau ?
- Pe cine ? - Pe fete.
Când ai primit asta ?
Acum 10 zile. Imediat după ce am lansat site-ul.
- Iisuse. - Hei, fetele. Cum le chemau ?
Gemenii Winklevoss spun că le-ai furat ideea.
Consider că e ceva mai mult decât puțin enervant.
Ei bine, ei consideră că e furt de proprietate intelectuală.
- Ascultă... - De ce nu mi-ai arătat asta ?
Pentru că îmi era adresată mie.
Spun că am furat TheFacebook de la Divya Narendra și frații Winklevoss.
- Știu ce spune. - Așa e ?
Așa e ce ?
Nu fă pe prostul cu mine acum. Uită-te la mine.
Notificarea spune că am putea fi dați în judecată.
Nu, spune că eu aș putea fi dat în judecată.
Asta e de la un avocat, Mark. Înseamnă că trebuie să aibă ceva motive.
- E jurisconsultul tatălui lor. - Au motive ?
Motivele-s că al nostru e popular și mișto și HarvardConnection e jalnic.
Wardo, nu am folosit nimic din codul lor, jur.
Nu am folosit nimic.
Unul care face un scaun nu datorează bani tuturor care au făcut scaune.
Au venit la mine cu o idee, eu am avut una mai bună.
- De ce nu mi-ai arătat asta ? - Nu am crezut că e important.
Bine.
Așa că, dacă e ceva în neregulă,
dacă crezi vreodată că e ceva în neregulă, poți să-mi spui.
Eu sunt tipul care vrea să ajute. Asta e chestia noastră.
- Acum, e ceva ce-ai vrea să-mi spui ? - Nu.
Ce vom face în legătură cu asta ?
M-am dus la unul de anul 3 de la drept și mi-a spus să le scriu înapoi.
Și tu ce-ai spus ?
"Când ne-am văzut, în ianuarie, mi-am exprimat dubiile asupra site-ului,
infografia și programarea care mai era de făcut, la care nu mă gândisem."
"Lipsa de hardware pe care o aveam pentru folosirea site-ului,
lipsa de promovare care să ducă la lansarea cu succes a site-ului."
Asta a fost prima oară când ați ridicat aceste probleme, nu ?
Am ridicat probleme și înainte.
- Pe naiba. - Nouă nu ne-ai zis nimic.
Domnilor. Vorbesc de întâlnirea din ianuarie la care se referă scrisoarea.
Da.
Lăsați-mă să reformulez.
Ați dat 16 e-mail-uri clientului meu. În primele 15 nu ați ridicat probleme.
Asta este o întrebare ?
În al 16-lea ați discutat probleme legate de funcționalitatea site-ului.
- I-ați dus de nas 6 săptămâni ? - Nu.
Atunci de nu ați ridicat aceste probleme și înainte ?
- Plouă. - Poftim ?
Tocmai a început să plouă.
Domnule Zuckerberg, sunteți atent la mine ?
Nu.
- Credeți că o merit ? - Poftim ?
Credeți că merit atenția dvs. ?
A trebuit să jur înainte de a începe această depoziție și nu vreau să mint,
așa că am o obligație legală de a spune nu.
Bine. Nu. Nu credeți că merit atenția dvs. ?
Cred că, dacă clienții dvs vor să stea pe umerii mei și să zică că-s înalți,
au dreptul de a încerca,
dar nu este nevoie ca eu să stau aici și să ascult oamenii mințind.
Aveți o parte din atenția mea. Aveți cantitatea minimă.
Restul atenției mele este concentrat asupra birourilor Facebook-ului,
unde eu și colegii mei facem lucruri pe care nimeni din încăperea asta,
inclusiv și în special clienții tăi,
nu sunt capabili din punct de vedere intelectual sau creativ să le facă.
Am dat un răspuns adecvat întrebării dvs. binevoitoare ?
E ora 12:45. Ce ar fi să luăm o pauză de prânz ?
Ne întoarcem la 14:30.
Deci, cum le chemau ?
Le chemau Christy și Alice
și vor să ieșim la o bere în seara asta.
N-ai ce căuta aici. E toaleta pentru bărbați.
- Dumnezeule. - Nu-mi pasă.
Hei, omule, scuze.
Două fete se aranjează aici.
Drăguț.
Avem fane.
- Mă întorc imediat. - Mark, unde te duci ? Mark.
Erica ?
Bună.
Te-am văzut de acolo. Nu știam că vii des în clubul ăsta.
- E prima dată. - Și pentru mine.
- Putem vorbi singuri, o clipă ? - Cred că e bine și aici.
Eu doar. Mi-ar plăcea să mergem în altă parte, să vorbim singuri.
Aici e bine.
Nu știu dacă ai auzit despre noul site pe care eu l-am lansat.
Nu.
TheFacebook ?
- M-ai făcut javră pe internet, Mark. - De asta voiam să vorbesc cu tine.
- Pe internet. - De asta am venit la tine.
Ai comparat femeile cu animalele de la fermă.
- Nu am ajuns să fac asta. - Asta nu te-a oprit din a o scrie.
Ca și cum fiecare gând care ți-a trecut prin cap
a fost atât de deștept încât ar fi fost o crimă să nu-l împărtășești.
Internetul nu e scris cu creionul, Mark, e scris cu cerneală,
și tu ai scris că Erica Albright este o javră,
chiar înainte de a insulta numele meu de familie, mărimea sutienului meu,
și apoi ai clasificat femeile în funcție de cât de bine arată.
- Erica, e vreo problemă ? - Nu, nu e nicio problemă.
Scrii porcării dintr-o cameră obscură, pentru că asta fac nervoșii azi.
Am fost drăguță cu tine. Nu mă tortura pentru asta.
Dacă am putea merge undeva pentru un minut...
Nu vreau să fiu nesimțită cu prietenii mei.
- Bine. - Bine.
Noroc cu jocul tău video.
Hei, a fost grozav. Așa trebuia să faci. Ți-ai cerut scuze, nu ?
- Trebuie să ne dezvoltăm. - Sigur. Mark ?
Îl supără ceva ?
Bine, ne extindem și pentru Yale și Columbia.
Dustin, vreau să împărțim munca de programare.
Chris, tu te vei ocupa de publicitate și cerințe.
Poți începe prin a publica povestea în ziarul Universității Boston.
Urăsc să scrie articole despre Harvard.
Cineva de la ziar e unul care studiază știința computerelor.
Spune-i că Mark Zuckerberg va face 10 ore de programare gratis.
De ce vrei un articol în ziarul Universității Boston ?
Pentru că vreau. Acum, uitați care e înțelegerea:
Eduardo e directorul financiar și deține 30% din companie.
Dustin e vice-președintele și șeful de la programare
și cei 5% din companie îi vor reveni din partea mea.
Chris e directorul de publicitate
și compensația lui va depinde de câtă muncă va face. Întrebări ?
- Cine sunt fetele ? - Scuze. Sunt Christy și Alice.
- Bună. - Bună.
- Noi putem face ceva ? - Nu, asta-i tot.
- Yale și Columbia, să-i dăm drumul. - Și Stanford.
- Poftim ? - Stanford.
E vremea să vadă asta și în Palo Alto.
- Nu vrei să mănânci ? - Nu.
- Poți lua niște salată dacă vrei. - Nu, mulțumesc.
- Trebuie să fie greu. - Tu cine ești ?
Eu sunt Marylin Delpy. M-am prezentat prima oară când ne-am...
Vreau să spun, cu ce te ocupi ?
Sunt o asociată de anul 2, de la firmă.
Șeful meu a vrut să asist la depoziție.
Ce faci ?
Verific să văd cum stau lucrurile în Bosnia.
Bosnia. Nu au drumuri, dar au Facebook.
Cred că-i urăști de moarte pe frații Winklevoss.
Nu urăsc pe nimeni.
Frații Winklevi nu mă dau în judecată pentru proprietate intelectuală.
Mă dau în judecată pentru că, pentru prima dată în viața lor,
lucrurile nu au ieșit așa cum trebuiau pentru ei.
- Se extinde. - Poftim ?
Yale, Columbia și Stanford. Va apărea mâine în The Crimson.
- Serios ? - Da.
Se pare că notificarea aia l-a speriat de tot, nu ?
Vreau un avocat care să ceară un ordin de încetare și să opresc site-ul acum.
În fiece clipă în care site-ul merge, HarvardConnection e mai puțin valoros.
Vreau un ordin de încetare. Vreau daune.
Vreau daune morale. Și îl vreau mort.
Da, și eu vreau lucrurile astea.
Atunci de ce nu facem ceva ? Pentru că suntem gentilomi de la Harvard ?
- Nu, fiindcă nu te gândești cum va arăta. - Cum va arăta ?
De parcă l-am alerga pe Karate Kid în jurul liceului costumați în schelete.
Cam, a încălcat legea statului Massachusetts.
Când va merge în Connecticut, New York și California, va fi cea federală.
Și, apropo, a încălcat legea Harvard.
- Nu există legea Harvard. - Stai. Ba da, există.
Cartea studentului de la Harvard.
Fiecare boboc primește una, și undeva aici spune că...
Nu poți fura de la un alt student.
De asta aveam nevoie. Mergem la Summers.
Ei bine, nu poți obține o întâlnire cu Larry Summers.
Eu și fratele meu plătim taxă la școala asta. Avem o medie de 3,9.
Am câștigat trofee pentru școala asta.
Și vom merge la Jocurile Olimpice, la canotaj, pentru școala asta.
Vreau o întâlnire cu președintele acestei școli.
- De ce la Stanford ? - De ce crezi ?
Îmi pare rău. Am întârziat la biochimie.
Bine.
- Nu-mi știi numele, nu-i așa ? - E cumva Stanford ?
Ar trebui să-ți dau una.
Cum poți merge la o petrecere și să cunoști pe cineva... ?
Amelia Ritter, dar preferi Amy. Ești din Orinda.
Tatăl tău lucrează în imobiliare, și mama ta nu mai bea de 10 ani.
- Care e specializarea mea ? - Trombonul.
- Serios ? - Îmi aduc aminte ceva de un trombon.
Franceza. Specializarea ta e franceza.
- Și a ta ? - A mea ?
- Nu am una. - Nu ai declarat-o ?
Eu nu mă duc la școală.
- Glumești. - Nu.
Ei bine, unde te-ai dus la școală ?
Școala generală William Taft, pentru puțin timp.
Serios ?
Nu ai cumva 15 ani sau ceva de genul ăsta, nu ?
- Nu. - Stai, tu nu ai 15 ani, nu ?
Nu. Așadar, cu ce te ocupi ?
Sunt antreprenor.
- Ești șomer. - Nu aș spune asta.
- Dar ce ai spune ? - Că sunt antreprenor.
Păi, atunci, care a fost ultimul tău job ?
Am făcut o companie de internet care să permită lumii să ia muzică gratis.
- Ca și Napster ? - Exact ca și Napster.
- Ce vrei să spui ? - Eu am fondat Napster.
- Sean Parker l-a fondat. - Îmi pare bine de cunoștință.
- Tu ești Sean Parker ? - Da ! Vezi tu, rolurile s-au...
- Schimbat ? - Inversat...
- Tocmai m-am culcat cu Sean Parker ? - Tocmai te-ai culcat pe Sean Parker.
- Ești miliardar. - Nu chiar.
Atunci ce ești ?
Falit. Nu prea faci bani dând muzică pe gratis,
cu atât mai puțin când ești dat în judecată de toți cei de la Grammy.
- Asta mă uimește. - Apreciez.
Trebuie să fac duș și să mă pregătesc de curs.
Biochimie, deși ai specializarea franceză și te cheamă Amy.
- Ai trecut testul. - Mă străduiesc.
Ai suc sau orice altceva găsești. Servește-te.
- Te superi dacă îmi verific e-mail-ul ? - Nu, dă-i drumul.
Amy !
Iisuse. Amy ! Poți veni aici ?
O secundă.
- E un șarpe aici, Amy. - Poftim ?
Unde ?
Nu e niciun șarpe, dar trebuie să te întreb ceva.
- Glumești ? Puteam să mor. - Cum ?
Alergând prea repede și împiedicându-mă de perdea.
Ce vrei să mă întrebi ?
Am vrut să-mi verific e-mail-ul și e un site deschis pe computer.
Da, după ce ai adormit aseară, am intrat puțin pe TheFacebook.
- Ce e aia ? - TheFacebook ?
Stanford îl are de aproximativ 2 săptămâni.
E grozav, doar că... creează dependență.
Serios, intru pe el de 5 ori pe zi.
Te deranjează dacă îmi trimit un e-mail ?
- Nu, e totul în regulă ? - Totul e grozav.
Trebuie doar să te găsesc... pe tine, Mark Zuckerberg.
N-am mai fost în clădirea asta până acum.
Clădirea asta are cu 100 de ani mai mult decât țara în care e, atenție.
Stăm pe scaune.
Da. Foarte bine.
Acum puteți intra.
Asta e prostia lor. Trebuia să fiu acolo.
Ei bine, întunericul este absența luminii...
și stupiditatea în cazul ăsta a fost absența mea.
Catherine, acum am studenți în birou. Studenți.
Studenți. Nu știu.
Din câte se vede, vor să-mi vândă o franciză Brooks Brothers.
Bine, pa pa.
- Bună dimineața. - Bună dimineața, domnule.
Eu sunt Cameron Winklevoss și el este fratele meu, Tyler.
Și sunteți aici pentru că... ? Oricare dintre voi îmi poate răspunde.
Mă scuzați, domnule, credeam că citeați scrisoarea.
Am citit scrisoarea.
Am venit cu ideea unui site intitulat HarvardConnection...
De atunci i-am schimbat numele în ConnectU.
Și Mark Zuckerberg a furat ideea asta...
Înțeleg. Și vă întreb ce ați vrea să fac eu în privința asta.
Domnule, în Cartea studentului la Harvard, care e înmânată fiecărui boboc,
sub titlul "Standardele de conduită în comunitatea Harvard",
scrie că, colegiul se așteaptă ca toți studenții să fie onești și amabili
în relațiile cu membrii din această comunitate.
Studenții sunt obligați să respecte proprietatea publică și privată,
și cazurile de furt, însușire nelegală sau...
- Anne ? - Da, domnule ?
Dă-mi un pumn în față. Continuă.
... sau folosință nepermisă vor avea ca rezultat măsuri disciplinare,
inclusiv obligarea de a se retrage din colegiu.
Și ai memorat asta în loc să faci ce ?
Eu și fratele meu am venit azi aici să vă rugăm, respectuos, desigur...
Domnule, regulile universității spun să nu furi de la un alt student.
Și ați vorbit cu șeful Căminului vostru ?
Șeful Căminului a făcut o recomandare Consiliului de Administrație,
dar Consiliul nu vrea să ne primească.
Ați încercat să vorbiți direct cu celălalt student ?
Domnul Zuckerberg nu ne răspunde la telefon sau la e-mail de 2 săptămâni.
Nu ne răspunde când îi batem la ușă la Kirkland
și cel mai aproape de a fi față în față cu el
a fost când l-am văzut în curte și l-am urmărit prin Piațeta Harvard.
L-ai urmărit ?
L-am văzut și știu că și el m-a văzut. Am mers după el și apoi a dispărut.
Nu consider că asta e o problemă a universității.
Bineînțeles că e o problemă a universității.
E un cod al eticii și unul al onoarei și el le-a încălcat pe amândouă.
Codul eticii l-aveți cu universitatea, nu între voi.
Mă scuzați, Președinte Summers, dar ce ați spus nu are sens pentru mine.
Sunt devastat de asta.
Ce vrea fratele meu să spună, e că, dacă Mark Zuckerberg
ne-ar fura computerul din camera noastră ar fi problema universității.
Chiar nu știu. Biroul ăsta nu se ocupă cu furtișagurile.
Ăsta nu e un furtișag.
Ideea asta are un potențial de milioane de dolari.
- Milioane ? - Da.
S-ar putea să vă lăsați imaginația să zburde.
Domnule, chiar nu cred că sunteți în stare să faceți afirmația asta.
Am fost Secretarul Trezoreriei SUA. Sunt oarecum calificat să spun asta.
Să ne lăsăm imaginația să zburde e ce ni s-a spus să facem, din primul an.
Atunci vă sugerez să lăsați imaginația să zburde, cu un nou proiect.
- Serios ? - Da. Toți de aici inventează ceva.
Studenții de aici cred că a inventa o slujbă e mai bine decât a găsi una.
Așa că, vă sugerez din nou, să găsiți un nou proiect.
- Regret, domnule, dar nu asta e ideea. - Te rog, spune ideea.
Diferența dintre bine și rău nu stă în a ști despre proprietate intelectuală.
Și tu spui că eu nu știu ?
- Sigur că nu spun asta, domnule. - Eu spun asta.
- Serios ? - Domnule.
Anne, cum au obținut întâlnirea asta ?
Prin colegii tatălui lor.
Lăsați mă să vă spun ceva, domnule Winklevoss, domnule Winklevoss,
dacă tot vorbim de bine și de rău.
Acțiunea asta, întâlnirea asta, faptul că voi doi sunteți aici e rău.
Nu e de Harvard. Nu asta a văzut Harvard la voi.
- Nu aveți parte de tratament special. - Nu am cerut niciodată tr...
Să începem alt proiect ? Ca și cum am face un model la târgul de științe ?
Dacă ai o problemă cu asta, domnule Winklevoss...
Nu am cerut niciodată tratament special.
iar tribunalele sunt oricând la dispoziția dvs. Mai pot face altceva ?
Puteți lua Cartea studentului la Harvard și s-o băgați...
Vă mulțumim foarte mult pentru timpul acordat, domnule.
Aoleu. V-am stricat clanța veche de 335 de ani.
Eduardo, în vacanța de primăvară, ați mers cu domnul Zuckerberg la New York.
- Da. - Care a fost scopul călătoriei ?
Ca director financiar, trebuia să merg la întâlniri cu potențiali clienți.
Cine a plătit pentru excursie ?
A fost plătit din contul de 1000 de dolari pe care l-am deschis înainte.
În acel moment, doar acei 1000 de dolari au fost investiți în companie ?
- Da. - Cum crezi că au mers întâlnirile ?
- Teribil. - De ce ?
- Mark dormea. - Nu dormeam.
Pot reformula răspunsul ? Mi-aș fi dorit să fi dormit.
Așadar, suntem în 29 de școli, cu peste 75 000 de membri.
Oamenii care intră pe TheFacebook stau mai mult decât pe orice alt site.
Acum, uitați care e cea mai impresionantă statistică:
Din cei care îl încearcă o dată, 91% se vor întoarce. Dacă îmi permiteți...
Scuzați-mă o secundă. Ce sunet a scos ? A țâțâit ?
Nu a fost un țâțâit. A fost așa...
Ca o ocluziune glotală. Aproape ca deglutiția.
Băieți, ce înseamnă asta ?
Mai era o întâlnire programată pentru excursia din New York.
Da, era o cină. A fost aranjată de prietena mea de atunci.
Ai spune că Mark era entuziasmat de întâlnirea asta ?
Da. Foarte.
- Uite, nu ne vor cere buletinul. - S-ar putea să o facă.
- Adică, uită te în jur. - Ar fi rușinos.
- Spune-i că nu ne vor cere buletinul. - Nu ne vor cere buletinul.
Iar vei vorbi despre publicitate ?
Dacă nu ești Baletul din Hartford, scopul afacerii e de a face profit.
Încă nu e o afacere.
Asta e greu pentru mine, pentru că slujba mea... Nu contează.
A întârziat 25 de minute.
A înființat Napster-ul când avea 19 ani. Poate întârzia.
Nu e un Dumnezeu.
- Atunci ce e ? - E unul ce a întârziat 25 de minute.
Cred că Wardo e gelos.
- Chiar nu eram gelos. Eram nervos. - De ce ?
Ei bine, nu îl cunoșteam deloc, dar am investigat și am întrebat în jur.
Și mi-a părut a fi...
- ... o persoană imprevizibilă. - De ce ?
A ieșit din 2 companii destul de mari într-o manieră spectaculoasă,
are o reputație legată de droguri...
Totodată, el a fost cel care a înființat companiile.
- Nu avem nevoie de el. - E aici.
Nu, nu te grăbi.
- Și chiar are un ceas. - Încetează.
Hei.
- Eu sunt Sean Parker. - Încântat.
Tu trebuie să fii Eduardo. Și Christy. Și Mark.
- Îmi pare bine de cunoștință. - Îmi pare bine de cunoștință.
- Nu aveți nimic de băut. Tori. - Așteptam.
- Bună, băiețașule. - Ne poți aduce câte ceva ?
Porcul glazurat și rața aia cu ghimbir. Sos de ton ?
Și cleștele de homar, ar fi un început.
Christy, ce ai vrea să bei ?
- Un cocktail Appletini. - Grozav. 4 din alea.
Din acel moment, totul s-a transformat într-un Sean maraton.
Întrebarea a fost "Despre ce ați vorbit" ?
Ne-a descris episodul lui cu Napster.
Nu am vrut să-mi petrec tinerețea ca apărător de profesie.
Cine știa ? Industria muzicală nu are niciun simț al umorului.
Am încercat să vindem compania pentru a plăti cele 35 de milioane datorate,
dar cred că pentru ei a fost mai degrabă ceva de genul
a vinde o mașină furată pentru a plăti pentru benzina furată.
Așa că am spus să se ducă naibii, declarăm faliment.
- Dar ți-ai făcut un nume. - Și tu stai pe uscat.
- Tori ! - Nu, nu, sunt bine.
Și apoi a vorbit despre cea de-a 2-a companie de afaceri,
care a fost Rolodex online, de unde a fost dat afară de Case Equity.
Și eu voiam să o fac frumos de data asta.
Mi-am pus cravată și mi-am lustruit pantofii, dar nimeni nu vrea un puști.
Lăsați-mă să vă spun ce se întâmplă cu un puști de 20 de ani la conducere.
- Nu sunt psihiatru, dar... - Mă bucur că s-a notat asta.
Nu ești psihiatru, dar ce ?
Un psihiatru ar spune că e paranoic.
Vor angaja detectivi particulari care te vor urmări zi și noapte.
Ești o țintă pentru escortele de lux.
N-o pot dovedi, dar știu că îmi ascultă telefonul.
Indiferent ce ți-ar cauza declinul, se va întâmpla.
Intimitatea este o relicvă a timpului ce a trecut.
Și dacă cumva, în vreun fel, ai reușit
să-ți trăiești viața ca și Dalai Lama, vor inventa chestii.
Pentru că nu te vor pe tine, vor ideea ta.
Vor să spui "Mulțumesc" în timp ce... scuze... te ștergi pe obraz și pleci.
- Asta s-a întâmplat cu tine ? - Și maniac.
Da. Dar mă voi răzbuna și pe Case Equity.
Am doborât case de discuri cu Napster. și Equity va suferi pentru păcate lor.
Scuze, n-ai doborât casele de discuri. Ele au câștigat.
- În tribunal. - Da.
Eduardo, vrei să cumperi Tower Records ?
Și apoi a continuat să spună povești despre viața în Silicon Valley
despre petreceri din Stanford și L.A. și despre amici milionari.
Dar, mai ales, despre cum Mark trebuia
să se mute în California.
Și apoi a ajuns la TheFacebook.
Așadar, spune-mi despre progresul tău.
Ei bine, suntem în 29 de școli acum. Avem peste 75 000 de membri.
Spune-mi despre strategia pe care o folosești.
De exemplu, am vrut Baylor din Texas, dar ei au deja o rețea de socializare.
Și în loc să mergem la ei, am făcut o listă cu fiecare școală din jur...
Prima dată ați băgat TheFacebook în campusurile lor.
Curând, toți de la Baylor își vedeau prietenii pe site-ul nostru și intrau.
Se numește strategia Little Bighorn. E inteligent, Mark.
- Mersi, asta a fost a mea. - Ușurel.
Hei, știi ceva ? Rezolvă-ne o dispută pe care o avem.
Eu zic că e timpul să facem bani, Mark nu vrea reclame. Cine are dreptate ?
Păi... Niciunul nu are, până acum.
TheFacebook e mișto, ăsta e atuul lui.
Nu vrei să-l strici cu reclame, pentru că reclamele nu sunt mișto.
Exact.
Ca și cum ai da o petrecere tare și apoi ai spune că e gata la ora 23.
- Exact așa e. - Nici măcar nu știți ce e, mai exact.
Cât de mare poate fi, cât de departe poate ajunge. Nu e cazul să riscați.
Un milion de dolari nu e mișto. Știi ce e mișto ?
Tu ?
"Un miliard de dolari".
- Și asta ne-a închis gura. - Și într-acolo vă îndreptați.
O evaluare de un miliard de dolari. Doar dacă nu urmați un sfat prost,
caz în care puteați inventa un lanț de magazine de iaurt.
Când mergi la pescuit prinzi ori mulți pești, ori prinzi peștele cel mare.
Ai văzut vreodată în camera unui tip o poză cu el și 14 peștișori ?
- Nu, ci una c-un pește de 1400 de kg. - Asta e o analogie bună.
Dar știm cu toții că nu există pești de 1400 de kilograme, nu ?
I-ai văzut pe ăia mari de aproape ?
Nu, dar nu cred că tipul ține un pește de mărimea unui Range Rover.
Ăla ar fi un pește foarte mare și un tip foarte puternic.
Nu credeți că deviem de la subiect ?
Eu nu am nici ce pierde, nici ce câștiga în discuția asta.
Eu sunt doar un admirator care a venit să vă salute.
L-a avut pe Mark în palmă după cina aia.
A plătit nota, i-a spus lui Mark că vor vorbi în curând și a plecat.
Dar nu înainte de a face cea mai mare contribuție la companie.
Renunțați la "The". Doar "Facebook".
E mai curat.
La naiba.
- La revedere, scumpule. - Da.
Ăsta trebuie să fie un nou record la vorbit.
Tu vrei să termini petrecerea la ora 23.
Încerc să plătesc pentru petrecere.
Nu va fi nicio petrecere dacă nu e mișto.
- Deci, ce crezi ? - Da, sigur, hai să renunțăm la "The".
Mă refeream la prinderea marelui pește în loc de peștișori. Nu sună bine ?
- Dacă ești peștișor. - Voi introduce asta ca probă.
Actele de înființare pentru Facebook, un S. R. L. înregistrat în Florida.
- De ce Florida ? - Acolo locuiește familia mea.
Și rugați-l pe reclamant să confirme că proprietatea firmei e următoarea:
pentru Mark Zuckerberg 65%, 30% pentru Eduardo Saverin, 5% Dustin Moskovity.
Da, confirmăm.
- Și asta a fost pe 13 aprilie 2004. - Putem marca asta.
- Mai aveți ceva de întrebat ? - Da. Mulțumesc.
Domnule Saverin, ați făcut vreodată ceva
ce ar putea fi considerat motiv legitim pentru desființare ?
Nu.
Nu ați făcut niciodată nimic pentru a rușina sau pune în pericol compania ?
- Nu. - Nu ?
Nu.
Ați fost acuzat de cruzime față de animale.
- Stai așa. - Nu ați fost ?
Incredibil.
Am aici un articol din The Crimson...
Iisuse. Nu pot tolera asta, Wardo.
Haide, omule. Asta e o porcărie. E doar alt club care face o farsă.
Am intrat în Club Phoenix.
Fusesem acceptat, și ca parte din inițierea mea, trebuia,
timp de o săptămână, să car cu mine, tot timpul, o găină.
Te identifică ca unul dintre fondatorii Facebook.
"Studentul de anul 3 Eduardo Saverin..."
Nu-s expert, dar conexiunea cu tortura animalelor face rău pentru afaceri.
Nu am torturat găina. Nu torturez găini. Ești nebun ?
Nu, și calmează-te, te rog. Am aici un articol din The Crimson...
- E nimicitor. - 956.
Luam cina în sala de mese Kirkland cu Mark și aveam găina la mine,
pentru că trebuia să o am cu mine tot timpul. Eram la facultate.
- Cineva va trebui să răspundă. - 969.
În sala de mese se servea pui la cină,
și eu trebuia să-mi hrănesc găina, așa că...
Am luat bucățele mici de pui și i le-am dat găinii să le mănânce.
Cineva trebuie să mă fi văzut, căci am fost acuzat de canibalism forțat.
Nu știam că nu ai voie să faci asta.
Am avut probleme cu asociații pentru drepturile animalelor, cu vice-decanul.
- Totul s-a rezolvat. - 988.
Cineva de la Club Porc sau Fly trebuie să fi raportat asta.
Din câte știu eu, poate chiar frații Winklevoss.
Bine, hai să uităm de asta.
Absurd. Acuzat de cruzime împotriva animalelor. Mai bine era necrofilie.
E mai bine să fii acuzat de necrofilie.
Acum trebuie să-i explic asta tatei. Va trebui să explic asta tuturor.
Ce se întâmplă acolo ?
Am examen la Arta Postbelică și Contemporană
Trebuie să scriu despre astea 4 tablouri.
E o pagină de Facebook ?
E sub alt nume. Am postat tablourile și am rugat oamenii să comenteze.
Din când în când mai intru și spun ceva pentru a porni o dezbatere.
Domnul Zuckerberg copia la examen ?
Aș prefera să nu răspund la întrebarea asta, Gretchen.
De ce nu ?
Pentru că nu îl dau în judecată că a copiat la examen.
- Nu asta fac prietenii. - Tocmai ne-ai spus că copia.
Scuze.
Le-ai spus avocaților tăi că torturam animale ?
Nu ne-a spus nimic. Asistenții noștri pot să găsească articole din ziar.
De fapt, când i-am spus, ți-a luat apărarea.
Scuze.
Avem 993. Suntem atât de aproape.
Da, mi-am adus aminte, vom avea nevoie de mai mulți bani, Wardo.
Da, nu, sunt de acord. Mai multe servere, mai mult ajutor.
Intervievez 2 asistenți să vină la Palo Alto și va trebui să-i plătim.
Scuze, ce ?
Deja am găsit o casă de închiriat la 2 străzi de campusul Stanford.
E perfectă și are și piscină.
Când te ai decis să mergi în California pe timpul verii ?
Vrei să spui când m-am decis cu adevărat ?
A fost cumva în timpul orei de varietăți cu Sean Parker ?
Avea dreptate, California e locul unde trebuie să fim.
Ce, ești Jed Clampett ?
Nu știam că aveți The Beverly Hillbillies în Brazilia.
Da, avem emisiunea în Brazilia, a fost genială.
- Care e problema ta cu Sean ? - Nu vine cu nimic.
Nu are bani. Dustin e un programator mai bun.
Are relații la Fondurile de Capital.
Nu avem nevoie de Fonduri de Capital, ci de reclame. Și eu am relații la FC.
Nu pe cei importanți. Mai ales cineva care tocmai a făcut compania de râs...
- Au fost frații Winklevoss, Mark. - Așteaptă.
- Dă refresh. - 150 004.
Avem 150 de mii de membrii, Wardo.
- Felicitări, tipule. - Felicitări.
Nu crezi că era ciudat că era urmărit de detectivi particulari ?
Care nu au găsit nimic.
Destul cât să-l dea afară din companie. Drogurile, fetele.
- Nu știm dacă e adevărat sau nu. - Poți citi despre asta.
Pot citi și despre tine că torturezi păsări.
Bine, peștii nu mănâncă alți pești ? Peștele mare și peștele mic ?
Despre ce vorbește ?
Voi intervieva asistenții mâine seară la 10, în laboratorul de programare.
Împacă-te cu asta, omule. Chiar nu știu ce altceva să mai spun.
Poți să mai bei una ! Încă una !
Hei !
- Wardo ! - Hei ! Mark !
Ce se întâmplă ?
Au 10 minute să intre în rădăcina serverului, să expună criptarea SSL
și să captureze traficul din porturile securizate.
Sparg conturi.
Da, și toate în spatele unui simulator Firewall Pix. Dar uite care-i șpilul.
Știi că nu am înțeles nimic din ce-ai spus, nu ? Deci, care e șpilul ?
La fiecare al 10-lea rând de cod scris, trebuie să bea un shot.
Spargerea trebuie să fie nedetectată, așa că, de fiecare dată când e prins,
candidatul responsabil trebuie să bea un shot.
Mai am un program de pop-up care apare simultan pe toate cele 5 computere.
Ultimul candidat care apasă pe fereastră trebuie să bea.
În plus, la fiecare 3 minute, toți trebuie să bea.
- 3 minute ! - Beți unul acum !
Pot să întreb ce parte din job vor trebui să îl facă beți ?
Ai dreptate.
Mai relevant ar fi să vedem dacă pot ține o găină în viață, o săptămână.
- Am fost rău. - Poftim.
Ce e asta ?
Am deschis un nou cont și am băgat 18 000 de dolari în el.
Îți vor ajunge pe perioada verii ?
- Gata ! - Mark ?
Gata !
Bine ai venit la Facebook.
- 18 000 de dolari ? - Da.
Pe lângă cei 1000 pe care îi puseseși deja ?
Da.
Un total de 19 000 de dolari până acum.
- Da. - Așteaptă.
Vreau să văd dacă stai bine cu matematica.
Da, și eu am obținut același lucru.
Pot continua ?
După ce v-ați exprimat îndoielile legate de luarea companiei
și mutarea ei în California pe timpul verii,
de ce ați mai pus 18 000 de dolari într-un cont, pentru folosința lui ?
M-am gândit că suntem parteneri. Voiam să fiu un bun coechipier.
M-am gândit că Mark, Dustin și cei 2 asistenți puteau lucra la site,
în timp ce eu generam interesul de a face reclame în New York.
Dar mai mult, m-am gândit, oare câte pot merge prost în 3 luni ?
Du-te, du-te, du-te, du-te, du-te.
- Nu am murit. - Știu.
- Am supraviețuit. - Așa e.
- Bun, gata ? - A fost de nota 8.
- A fost mai degrabă un 2. - A fost mai bine de atât.
Da.
- Sunt bine. - Ești sigur ?
- Da. - Aoleu.
- Asta a fost soneria. - Nu știam că avem sonerie.
- Andrew, răspunde ! - Nu, are treabă.
Asta se va deduce din garanție.
- Andrew. - Nu acum.
Bun băiat.
- Sean ? - Mark ?
- Tu locuiești aici ? - Da.
- Tu ? - Noi eram vizavi. Am văzut hornul...
- S-a rănit cineva ? - Nu. Locuiești vizavi ?
- Eu sunt Sharon. - Ea e a mea... Sharon.
Ea locuiește vizavi. O ajutam să se mute, am văzut hornul...
- Aveam o tiroliană spre piscină. - Ai venit în California.
- Da. - Ai făcut alegerea potrivită.
Poftim.
Sharon.
- Îmi pare rău. Nu știam că vei... - Nicio problemă.
- Poftim. - Nu, nu, nu. Stai !
Casa asta și echipa asta sunt grozave. Sunt exact ce ar trebui să fie.
- Eu sunt Sean Parker. - A, are treabă.
Despre asta vorbesc. Unde e Eduardo ?
A făcut rost de un loc de practică în New York.
Eduardo nu a venit ?
Am stat la ea puțin timp până m-am ocupat eu de niște lucruri,
dar a terminat cu școala de vară, așa că se mută înapoi la părinți.
Starul rock vagabond din Palo Alto.
Bun. Ce planuri ai pentru vară ?
Mark ?
Îmi cer scuze. Mă uitam la arhitectură.
- Te-am întrebat de planurile tale... - 100 de școli spre sfârșitul verii.
- Noi ne vom duce la toaletă. - Da, vin cu tine.
Prietena ta îmi pare atât de cunoscută.
- Pare cunoscută multor oameni. - Ce vrei să spui ?
Roy Raymond, care a făcut masteratul la Stanford, vrea să cumpere lenjerie,
dar îi e prea rușine să o cumpere dintr-un magazin.
Îi vine ideea să facă un loc care să nu te facă să te simți ca un pervers.
Obține un împrumut de 40 000, mai ia încă 40 000 de la socri,
deschide un magazin și îi spune Victoria's Secret.
Face o jumătate de milion de dolari în primul an.
Face un catalog, mai deschide încă 3 magazine,
și după 5 ani îi vinde compania lui Leslie Wexner și The Limited,
pentru 4 milioane de dolari.
Sfârșit fericit, nu ?
Doar că 2 ani mai târziu, compania valorează 500 de milioane de dolari,
și Roy Raymond se aruncă de pe podul Golden Gate.
Săracul om voia doar să i cumpere soției o pereche de chiloței, știi ?
A fost o parabolă ?
Prietena mea e model la Victoria's Secret. De aia îți pare cunoscută.
Doamne !
Nu te lăsa impresionat de asta. Îți citesc blog ul.
Știi ceva, n-o face, ăla era pentru cretinii web ului.
Știi de ce am făcut Napster ?
Fata pe care o iubeam în liceu era cu căpitanul echipei de "lacross",
și eu voiam să i-o fur.
Așa că m-am decis să inventez ceva super tare.
- Nu știam asta. - Napster nu a fost un eșec.
Am schimbat industria muzicală în mai bine și pentru totdeauna.
Poate că nu a fost o afacere bună, dar a enervat mulți oameni.
Și nu despre asta era Facemash-ul tău ?
Sunt speriați de mine, amice, și vor fi speriați și de tine.
Ceea ce Fondul vrea să spună e: "Bună idee, puștiule, ne ocupăm noi de aici".
Dar nu și de data asta. Acum e momentul nostru.
De data asta le vei înmâna o carte de vizită pe care scrie:
"Sunt director executiv, nenorocitule".
Asta vreau pentru tine. Așadar, unde naiba e Eduardo ?
E în New York.
Se dă bine pe lângă directorii de publicitate.
- A găsit un loc... - De practică.
Compania e aici. O companie de un miliard de dolari e aici.
- Trăiești și respiri pentru Facebook ? - Da.
Știu că tu faci asta.
Wardo vrea să fie un om de afaceri, și s-ar putea să fie unul bun,
dar nu ar trebui să fie în New York și să se dea bine pe lângă b-dul Madison.
Asta este o idee o dată la o generație.
Și apa de sub podul Golden Gate e rece ca gheața.
Uită-te la fața mea și spune-mi că nu știu despre ce vorbesc.
- Te mai gândești la fata aia ? - Ce fată ?
Fata din liceu cu chestia cu "lacross-ul".
Nu.
Dacă veți vorbi de lărgimea de bandă, avem nevoie de shot-uri.
- 100 de școli spre sfârșitul verii ? - Da.
Hai să-ți propun ceva. Un gest de încredere.
În timp ce tu intri în 100 de școli, eu te bag pe 2 continente.
Pe 2 conti... ?
Dacă nu ai unde să dormi,
cu siguranță ar trebui să vii să stai cu noi.
Hai să comandăm niște shot-uri.
- Mă scuzați ! - Da, domnule.
Poți lua astea de pe masă și să aduci o tequila 1942 ?
Absolut, domnule Parker.
CONCU RSU L DE CANOTAJ H EN LEY ROYAL
H EN LEY PE TAMISA
Atenție... Începeți !
La barieră, Hollandia e înaintea Universității Harvard cu o Iungime.
Apropiindu-se de tribuna oficială, Hollandia menține un avans de 3/4.
Haide, Harvard !
Haide !
Nu contează.
- Domnule Winklevoss. - Tyler.
- Extraordinară cursă. - Mulțumesc.
- El e fratele meu, Cameron. - Excelent.
Domnule ? Alteța Sa Regală, Prințul Albert.
Alteță, aceștia sunt Cameron și Tyler Winklevoss.
Bineînțeles. Grozavă cursă. N-am mai văzut o cursă atât de strânsă.
Da, Alteță.
Bunicul meu, Jack Kelly, a fost printre primii canotori de atunci.
Vin la Henley de 30 de ani și n-am văzut niciodată o cursă așa strânsă.
Dar tu ? Tu ai mai văzut o cursă atât de strânsă ?
Nu, Alteță.
Cursele de 2 km sunt câștigate cu un avans de una sau două bărci de obicei.
Da, este absolut adevărat. Extraordinar de aproape.
- Să-mi prezint coechipierii. - Regret. Va trebui să ne scuzați.
Să mergem la Olandezi.
Scuze că ai zburat până aici să vezi asta.
N-aș fi ratat asta, frate. Cum a fost întâlnirea cu prințul ?
Voiam doar să-mi mai spună de câteva ori cât de strânsă a fost cursa.
Extraordinar, extraordinar de strânsă. Extraordinar de chinuitor. Iisuse.
Tipul e prințul unei țări de mărimea statului Nantucket. Relaxează-te.
- Băieți. Divya. - Tată.
- Domnule Winklevoss. - A fost o pierdere grea.
Îmi pare rău că tu și mama ați venit până aici să vedeți asta.
Nu, să nu-ți ceri niciodată scuze că ai pierdut o cursă în felul ăsta.
Să nu-ți ceri niciodată scuze nimănui că ai pierdut o cursă în felul ăsta.
- Băieți. - Domnule Kenwright.
Tată, el este domnul Kenwright, capul familiei la care stăm săptămâna asta.
- Încântat de cunoștință. - Îmi pare bine să vă cunosc.
Tocmai am vorbit la telefon cu fiica mea.
Mi-a spus că ea și prietenele ei deja vorbesc despre cursă,
pe care au văzut o pe computerele lor.
Pe un nou website numit Facebook. Îl aveți și în America ?
Mă duc să o caut pe mama voastră.
Am spus ceva greșit ?
- Fata dvs. nu merge la școală în SUA ? - Nu, nu. La Cambridge.
Își face specializarea în Literatura Franceză, deși nu știam că e așa ceva.
Și au Facebook la Cambridge ?
Și la Oxford, și la Școala Economică din Londra. Acolo sunt prietenii ei.
E grozav.
Bună cursă, băieți. Acceptați și binele, și răul, bine ?
Mă duc să mă uit la caseta cu întrecerea.
- Dacă e online vreau să o văd. - Încetează.
Încetează, Cam. Termină.
Nu mă deranjează că am pierdut în fața olandezilor cu mai puțin de o secundă.
A fost o cursă bună, a fost o cursă cinstită.
Și ne vom întrece din nou cu ei.
Ceea ce mă deranjează, și ceea ce ar trebui să te deranjeze și pe tine,
e să particip la o cursă la care nu am avut voie să particip.
Am încercat să vorbim cu el, am încercat să-i scriem o scrisoare,
am mers la Consiliul de Administrație, la președintele Universității.
Acum, te rog pentru ultima dată,
hai să luăm dovezile de care dispunem și să-l dăm în judecată.
- Haide. - Am nevoie de o băutură adevărată.
Dă-o naibii.
Hai să-l înfundăm pe tocilarul ăla.
Despre asta vorbesc !
Nu, nu, nu, nu, nu.
Dar fii atent. L-am văzut azi.
Manningham, Mitchell Manningham, tipul meu de la Case Equity. Așteaptă.
- Folosiți țepi sau bombe fantomă ? - Nu știm, doar tragem una în alta.
- Folosiți Dulcele Kamikaze. - De parcă am știi ce e aia.
L-am văzut urcându-se în Turbo Carrera lui și m-a văzut și el.
Știu că m-a văzut.
Nu. Nu-ți face griji. Sunt pe o linie sigură.
- Trebuie să tragi din bong. - Aude cineva bătăile alea ?
- Tu nu auzi nimic. Tu scrii un cod. - Tipule, e cineva la ușă.
Nu e bună rece. Trebuie servită caldă și cât mai multă.
O să te sun înapoi.
- Ce mai faci ? - Ce mai fac ?
Mark trebuia să mă ia de la aeroport acum o oră. L-am sunat pe mobil.
A avut un maraton de 36 de ore de codare, așa că s-a culcat vreo 2 ore.
- Ce s-a întâmplat aici ? - Nu s-a întâmplat. Se întâmplă.
- Următorul mare succes. - Wardo.
Salut, omule.
- Înapoi la muncă. - Bine.
Cu cât sunt mai slabă la jocul ăsta, cu atât sunt mai drogată.
- Adică cu cât sunt mai drogată... - Înțelegem.
- Câți ani au, Sean ? - Nu e politicos să întrebi.
Sean, câți ani au ?
- Crezi că mă cunoști, nu ? - Am citit destule.
Știi câte am citit despre tine ? Nimic.
- Wardo. - Bună, omule.
- Te-am așteptat o oră la aeroport. - Cât e ceasul ?
12 noaptea. Sau 3 dimineața în New York, de unde am venit.
Trebuie să vezi câteva din noile lucruri pe care le avem.
Hei, Dustin. Arată i "peretele". Îi spun doar "peretele".
Lasă peretele, spune-i de întâlnirea pe care am aranjat-o.
- Îl știi pe Peter Thiel ? - Nu.
Nici n-ar trebui. Conduce doar un fond de 2 miliarde, numit Clarium Capital.
- De ce aranjează întâlniri ? - Thiel s-ar putea să facă o donație.
Nu-mi pasă nici dacă e înger. De ce aranjează el întâlnirile ?
Ai avut un zbor lung.
Nu, am așteptat mult pe pista de decolare de la J FK,
apoi am așteptat mult în zona de îmbarcare și debarcare la SFO,
și între astea două a fost un zbor lung.
Eu mă ocup de afaceri în compania asta.
Și el e un invitat, care stă aici fără să plătească chirie,
pe o sumă foarte generoasă de bani de la Fundația Eduardo Saverin.
Am auzit de cei ce vor să facă reclamă pe site. "Smochingurile lui Gary".
- Hei, omule... - Cursul de barmani de la Harvard.
Ești la un pas de a te ruga de cei care fac brioșe, știu asta.
- Vrei să vorbim singuri, o clipă ? - Sigur.
- Trebuie să trageți din bong. - Sunt atât de drogată.
- Nu, nu ești. - Și, cum merge ?
Cum e practica ? Ce mai face Christy ?
- "Cum e practica ?" - Da.
Mark, Iisuse, am renunțat la practică.
Am vorbit despre asta la telefon. Am renunțat în prima zi.
Îmi aduc aminte că mi-ai zis asta.
- Deci ce mai face Christy ? - Christy e nebună.
- E distractiv ? - Nu.
Vreau să spun, e chiar psihopată.
E foarte geloasă, e irațională și mi-e frică de ea.
Totuși, e frumos că ai o prietenă.
Nu vreau ca tipul ăla să se recomande ca făcând parte din compania asta.
Trebuie să te muți aici, Wardo, aici se întâmplă totul.
- Ai auzit ce am spus ? - Relațiile, energia...
Mark, trebuie...
Mă tem că, dacă nu te muți aici, vei rămâne în urmă.
Am nevoie de tine aici.
- Te rog nu-i spune că am spus asta. - Ce-ai spus ?
Se mișcă mai repede decât oricare din noi ne-am fi imaginat.
- Se mișcă repede. - La ce te-ai referit ?
- Și Sean crede că noi avem... - Sean nu face parte din companie.
Avem peste 300 000 de membri, Wardo, suntem în 160 de școli și 5 în Europa.
- Știu asta ! Mark, eu sunt directorul ! - Avem nevoie de mai multe servere.
Avem nevoie de mai mulți programatori și bani, iar el a aranjat întâlnirea.
A aranjat întâlniri în tot orașul.
- A aranjat și alte întâlniri ? - Da.
- Fără ca eu să știu. - Tu erai în New York.
Eram în metrourile din New York 14 ore pe zi, încercând să găsesc clienți !
Și până acum cum a mers ?
Ce ai vrut să spui, "vei rămâne în urmă" ?
- Bună. - Vă pot ajuta ?
Aș vrea să îngheț acest cont bancar
și să anulez toate cecurile existente și toate liniile de credit.
Pot vedea niște acte de identitate, vă rog ?
Da, sigur, scuze.
- Va veni imediat. - Nicio problemă.
Știi că aici au filmat "Infernul din zgârie nori" ?
Încurajator.
Bună, băieți. Veniți în spate.
- V-a oferit apă ? - A, da. Suntem bine.
Sean, ce mai faci ? Intră.
- Tu trebuie să fii Mark. - Bună.
Ne-am uitat peste tot și... felicitări.
O să începem cu o investiție de 500 000 de dolari.
Maurice vă va spune despre reorganizarea corporației.
O vom înregistra ca o corporație din Delaware,
și vom veni cu o structură pe acțiuni ce permite venirea altor investitori.
Acum, lăsați-mă să vă întreb ceva.
Cine e Eduardo Saverin ?
Iisuse.
- Când te-ai întors ? - M-ai speriat. Tre' să bați la ușă.
- Când te-ai întors ? - M-am întors în după-amiaza asta.
Și când aveai de gând să mă suni ?
Chris, a fost o călătorie grea și eram obosit...
Sau să răspunzi la unul din cele 47 de mesaje. Știai că ți-am trimis 47 ?
Da, și m-am gândit că a fost un comportament incredibil de normal.
- Îți bați joc de mine ? - Ți-am adus un cadou.
De ce-ai ca status "singur" pe pagina de Facebook ?
Poftim ?
De ce statusul relației este "singur" pe pagina de Facebook ?
Ei bine, eram singur când mi-am făcut pagina.
- Și nu te-ai deranjat să îl schimbi ? - Poftim ?
- Nu știu cum. - Ți se pare că sunt proastă ?
Nu, calmează-te.
Vrei să cred că directorul executiv de la Facebook
nu știe cum să-și schimbe statusul relației pe Facebook ?
E cam rușinos, așa că tre' s-o iei ca pe un semn de încredere, că-ți am zis.
- Du-te dracului. - Calmează-te.
Nu l-ai schimbat ca să te poți culca cu toate curvele, când mergi la Mark.
Nu-i adevărat, iar curvele alea din Silicon Valley
nu dau doi bani pe statusul relației cuiva de pe Facebook.
- Te rog, deschide-ți cadoul. - Telefonul tău merge.
- E Mark. - Mda, va fi complicat.
Deschide-ți cadoul. E o eșarfă de mătase.
M-ai văzut vreodată purtând o eșarfă ?
Asta va fi prima. Da.
- Ai înghețat contul nostru ? - Da.
- Ai înghețat contul. - Trebuia să-ți atrag atenția, Mark.
Îți dai seama că ai pus toată compania în pericol ?
Că acțiunile tale ar putea distruge permanent tot ce-am clădit eu ?
- Ce-am clădit noi. - Fără bani site-ul nu poate funcționa.
Lasă mă să-ți spun care e diferența dintre Facebook și restul lumii.
Noi nu ne vom prăbuși niciodată !
Dacă server ele se prăbușesc o zi, toată reputația noastră e distrusă.
Utilizatorii sunt schimbători. Friendster a demonstrat asta.
Chiar dacă pleacă doar câțiva, ar avea un efect îndelungat printre ceilalți.
Utilizatorii sunt interconectați. Asta e toată ideea.
Studenții sunt online pentru că prietenii lor sunt online
și dacă o piesă de domino cade, cad și restul. Nu pricepi asta ?
Nu mă întorc la Noaptea Caraibă de la Frăția A-E-Pi !
Sfinte Sisoe.
- Ce e în neregulă cu tine ? - Îți place să fii un nimeni ?
Îți place să fii o glumă ? Vrei să te întorci la asta ?
Așteaptă, așteaptă, așteaptă !
A fost un act de copil, nu al unui om de afaceri și nu unul amical.
Știi cât de penibil a fost să merg, să încasez un cec azi ?
Nu vreau să mă întorc la viața aia.
- Poate că erai frustrat. - Da !
- Poate că erai nervos. - Am fost !
Dar sunt dispus să trec peste asta, pentru că, Wardo, am niște vești bune.
Îmi pare rău.
Am fost nervos și poate copil, dar trebuia să-ți atrag atenția.
Wardo... am spus că am vești bune.
Ce e ?
Peter Thiel tocmai mi-a făcut o donație de jumătate de milion.
Poftim ?
Jumătate de milion de dolari. Și ne va aranja și un birou.
Vor să restructureze compania. Vor să te cunoască pe tine.
Au nevoie de semnătura ta pe niște documente,
așa că trebuie să te urci în primul avion spre San Francisco.
Am nevoie de directorul meu executiv.
Sunt pe drum.
- Wardo ? - Da ?
Am reușit.
Wardo ? Deja te întorci acolo ?
Da.
Și, de asemenea, mă despart de tine.
Cineva să o oprească !
Avem 4 documente. 2 sunt acorduri comune de cumpărare a acțiunilor,
care îți permit să cumperi acțiuni din Facebook-ul reorganizat,
spre deosebire de vechile acțiuni, care acum nu mai valorează nimic.
Al 3-lea e un acord de schimb, cu care schimbi acțiunile vechi în acțiuni noi
și, în sfârșit, un acord de votare al acționarilor.
Câte acțiuni voi deține ?
- 1 328 334. - Iisuse.
Asta reprezintă 34,4% din acțiuni.
De ce creșterea de la 30% ?
Căci va trebui să le scad valoarea, pentru a face loc noilor investitori.
- Îmi place să lucrez cu afaceriști. - Așa e.
- Economist. - Sigur.
Ar trebui să știi că Mark și-a redus deja procentajul de la 60% la 51%.
Lui Mark nu-i pasă de bani și are nevoie să fie protejat.
Dustin Moskovity deține 6,81%. Sean Parker are 6,47%.
- Sunt de acord. - Și Peter Thiel, 7%.
Vrei să folosești stiloul meu ?
Eduardo ?
Puteți repeta întrebarea ?
Nu, a fost o întrebare absurdă și tu vrei s-o auzim de 2 ori ?
- Da. Vreți să o citiți, vă rog ? - Ei bine, dați-i drumul.
"Avocatul: Și când ați semnat aceste documente,
erați conștient că vă semnați propriul certificat de deces ?"
Nu.
Am fost incredibil de fraier să nu-mi pun avocații să se uite peste toate...
Sincer să fiu, am crezut că sunt avocații mei.
Am fost singurul tău prieten.
Ai avut un prieten.
Tatăl meu nici măcar nu se mai uită la mine.
Bine, Eduardo, domnul Zuckerberg ți-a zis ceva
după ce-ai semnat actele ?
Au fost multe strângeri de mână, multe felicitări.
Îmi spusese deja că nu va veni la școală cel puțin un semestru,
așa că ne spuneam la revedere pentru o perioadă de timp.
Și apoi, înainte de a pleca, a spus:
Dar trebuie să te întorci.
Cândva înainte de sfârșitul lui noiembrie și începutul lui decembrie.
Peter vrea să ne dea o petrecere când ajungem la 1 milion de membri.
Va fi nebunie curată. Trebuie să te întorci pentru asta.
- Un milion de membri ? - Da.
Îți aduci aminte de algoritmul de pe fereastra de la Kirkland ?
Da.
Da, voi fi aici.
- Ești sigur în legătură cu asta ? - Ai întârziat 20 de minute.
Vei intra și vei spune c-ai dormit mult și n-ai avut timp să te-mbraci.
Or să încerce să te cumpere. Case Equity o să te vâneze.
Or să te implore să le iei banii.
O să dai din cap și iar o să dai din cap și o să spui:
"Care dintre voi e Roth ?"
Nu, nu Roth, Manningham.
"Care din voi e Mitchell Manningham ? " Și el va spune, "Eu sunt".
Și apoi tu îi zici: "Sean Parker vă transmite să vă duceți dracului."
- Și apoi pleci. - Bine.
În noiembrie am primit un e-mail
de la Mark, care mă chema să vin la petrecerea pentru 1 milion de membri.
Ce mai scria în acest e-mail ?
Scria că trebuie să avem o întâlnire de afaceri.
Că Mark și Sean s-au răzbunat pe Case Equity, printr-o farsă
și că Manningham a fost atât de impresionat,
încât le-a făcut o ofertă de investiții greu de refuzat.
Așa că m-am dus în California, direct la noile birouri.
Nu știam dacă trebuie să mă îmbrac pentru petrecere sau pentru întâlnire,
așa că m-am îmbrăcat pentru ambele.
- Dar oricum n-a contat. - De ce nu ?
Pentru că motivul pentru care fusesem chemat acolo era altul.
Din ce motiv ai fost chemat acolo ?
A fost o înscenare.
Domnule Saverin. Hei ! Veniți aici.
Salut, omule.
- Ce mai faci ? - Bine. Dvs. ?
- Bine, bine, bine. - Mă bucur să vă revăd.
Prima oară am crezut că glumește. Că-mi dă alte documente să semnez.
Dar apoi am început să citesc.
Stai, ce e asta ?
După cum știți, noi investitori au devenit acționari.
Ce înseamnă asta ?
Domnule Saverin.
Mark !
- Mark ? ! - E conectat.
- Poftim ? - E conectat.
- Serios ? - Da.
Și acum ? Mai ești conectat ?
Cheamă paza.
Ai emis 24 de milioane de acțiuni noi.
Ți s-a spus că, dacă ni se vor alătura noi investitori...
Cât de mult a scăzut valoarea acțiunilor tale sau ale lui ?
Valoarea lor n-a fost redusă.
La cât s-a redus valoarea acțiunilor domnului Moskovity ?
N-a fost redusă.
La cât s-a redus valoarea acțiunilor domnului Sean Parker ?
N-a fost redusă.
La cât s-a redus valoarea acțiunilor domnului Peter Thiel ?
N-a fost redusă.
Iar valoarea acțiunilor dumitale la cât s-a redus ?
La 0,03%.
- Tu ai semnat actele. - Mi-ai făcut o înscenare.
Vrei să mă învinuiești pe mine pentru că tu erai Directorul Financiar
și ai încheiat o afacere proastă cu propria ta companie ?
O să fie de parcă nici n-aș face parte din Facebook.
N-o să fie așa. Chiar nu faci parte din Facebook.
- Numele meu e în lista creatorilor. - Mai verifică o dată.
Asta e pentru că am înghețat contul ?
Crezi că te-am fi lăsat să faci paradă în costumul tău ridicol
și să pretinzi că tu conduci compania asta ?
Scuze, costumul Prada e la curățat !
Împreună cu hanoracul și cu șlapii, rahat cu pretenții ce ești !
Paza a sosit. Acum trebuie să pleci.
- Nu semnez hârtiile alea. - Vom obține semnătura ta.
Spune-mi că asta n-are legătură că am intrat în Club Phoenix.
Tu ai făcut-o ! Știam eu. Tu ai băgat povestea cu găina !
- N-am băgat eu povestea cu găina. - Despre ce vorbește ?
- Acuzat de cruzime față de animale. - Serios, care-i faza cu găina ?
Și pun pariu că ce-ai urât cel mai mult
e că m-au considerat pe mine co-fondatorul Facebook.
Ceea ce chiar sunt. Ai face bine să-ți angajezi un avocat, nemernicule.
Pentru că nu mă întorc doar pentru cei 30%. Mă întorc ca să-ți iau tot.
- Luați-l de aici. - E-n regulă. Plec.
Stai așa.
Am uitat ceva.
Uite-ți cei 19 000 de dolari. Dar eu n-aș încasa cecul.
Banii sunt în contul pe care tu l-ai înghețat.
Îmi place să stau alături de tine, Sean.
Mă face să par dur.
Gata, s-a terminat spectacolul din seara asta, oameni buni.
Vreau să adunați aici, pentru petrecere.
O să intrăm în club ca și cum ar fi parada de modă de Ziua Recunoștinței.
Mackey, afișează pe monitoare. Cred că suntem aproape.
- Ești bine ? - Da.
Membri: 999 942
- Ai fost cam dur cu el. - Așa-i viața în Liga Profesionistă.
Nu trebuia să fii atât de dur cu el. Sean !
- Nu trebuia să fii atât de dur cu el. - Aproape c-a distrus compania.
O să-i trimit flori.
Apropo de flori. Dau o petrecere, după petrecere, la Kappa Eta Sigma.
Ashleigh e membră acolo.
- Ashleigh ? - Asistenta noastră, e în practică.
Da. Știu cine e. Voi doi sunteți... ?
Ashleigh ? Cu mine ? Nu. Mă rog... un picuț.
De ce ?
- Nu. Întrebam... - Scuze. Mark ?
- Chiar vorbeam despre tine. - Ziceam că faci treabă bună.
Mersi. Mă bucur. Astea au sosit pentru tine.
Pune-le pe biroul meu.
- Ce-i acolo ? - Nimic.
- Mackey. - Da, domnule.
- Dă refresh. - Frumos !
Membri: 1 000 046
Și tu nu ești genul care să îmbrățișeze.
Știu.
Un milion !
Cine deschide șampania ?
Eu deschid șampania.
Următoarea etapă de dezvoltare: o aplicație de "picture sharing".
Un site în care să vezi pozele ce-ți caracterizează viața socială.
Digitalizarea vieții reale.
- Poți folosi un CD. - Poți priza de pe trupul meu.
Nu mai trebuie să te duci la petreceri.
Mergi cu aparatul digital, apoi amicii tăi retrăiesc petrecerea online.
Și "tagging". Ideea...
- Ți-ar fi mai ușor fără sutien ? - Merită să aflăm.
Opriți muzica. Petrecerea s-a terminat !
Plecați acasă !
Am stat ore întregi să văd ce fac oamenii când se loghează.
Verifică statusul actualizat al amicilor lor.
Stați. E ciudat. De ce s-a oprit muzica ?
Verifică dacă vreun amic și-a schimbat profilul sau pozele...
Serios, ce s-a întâmplat cu muzica ?
Am trăit la fermă, apoi am trăit la oraș și acum vom trăi pe internet !
Sean, încetează ! Cred că jos se întâmplă ceva.
Opriți vă cu toții ! Lăsați paharele jos.
Împrăștiați-vă. Haideți !
Toată lumea, acasă !
Doamnelor și domnilor, sunteți atenți la mine, vă rog ?
E timpul să mergeți acasă. Petrecerea s-a terminat.
Atunci e bine.
- E poliția ! - Poftim ?
Rahat !
- Drace ! - E-n regulă. Fiți calmi.
Bună seara, domnule polițist. Cu ce vă pot ajuta ?
Ce se întâmplă ?
Era muzica prea tare ? Sărbătorim ceva.
- Dră, vă rog să vă încheiați bluza. - Îi pot ruga să dea muzica mai încet.
Nu e a mea.
Bun, trebuie să vă identificăm. Țineți mâinile la vedere.
Dumnezeule !
Mai ai ceva în buzunare despre care trebuie să știu ?
Nu, domnule. Nu.
- Să nu faci vreo prostie. - Nu fac.
- Ce-i asta ? - Un EpiPen.
- Și ăsta ? - E inhalatorul meu.
- Câți ani aveți ? - 21.
Am 21 de ani.
- 21. - Eu am 21.
Dacă minți e mai rău.
Îmi pare rău, nu trebuia să mint.
- Salut. - Ascultă, s-a întâmplat ceva.
- Rahat ! - Nu, e-n regulă. O să fie bine.
Am depus banii de cauțiune și eram curat. Sunt alergic.
- Asistenții au fost de vină. - A fost doar o petrecere.
O să apară la știri, Sean. O să apară online într-o clipită.
- Știu. - Știi că, fiind vorba de asistenți...
Nu, e-n regulă. Am totul sub control.
O să fac eu să fie sub control. Voi angaja un jurist să spună ce să fac.
Dar o să fie o știre de prima pagină.
Nu crezi că Wardo a fost cumva implicat, nu ?
- Adică, ar fi putut să... ? - Nu.
Sau Manningham. Unul din ei.
Cineva. Cineva a plantat cocaina, pentru că a fost plantată.
Mă crezi. Doamne, o să fie bine.
Nu-i așa ?
Du-te acasă, Sean.
Sunt Director Executiv, nemernicule Mark Zuckerberg
Mark ?
Mark.
- Am terminat pe ziua de azi. - Da, stăteam și eu aici.
- Ce s-a întâmplat cu Sean ? - Încă mai deține 7% din companie.
Ai mâncat toată ziua numai o salată. Vrei să mâncăm ceva ?
Nu pot.
- Nu sunt un tip rău. - Știu.
Când depozițiile sunt sentimentale, bănuiesc că 85% sunt exagerări.
- Și ceilalți 15% ? - Sperjur.
Mitul creației necesită un răufăcător.
Acum ce se va întâmpla ?
Sy și ceilalți servesc o friptură, undeva pe Bulevardul University.
Apoi vor reveni la birou
și vor lucra la un acord de înțelegere pe care să ți-l prezinte.
- Or să cadă la învoială ? - Da.
- Și tu vei plăti prețul. - De ce ?
Pentru ca tipii ăștia să semneze un acord de confidențialitate.
Dacă vor spune ceva urât despre tine în public, o să le poți lua tot ce au.
- Eu am inventat Facebook. - Eu vorbesc despre jurați.
Sunt specializată pe "voir dire", selecția juraților.
Ceea ce vede un jurat când se uită la un inculpat.
Hainele, părul, stilul discursului, felul de a fi...
- Felul de a fi. - Practic avocatura de 20 de luni
și am putut face un juriu să creadă că tu ai scornit povestea cu găina.
Și încă ceva.
De ce nu te-ai aflat la petrecerea lui Sean din acea seară ?
- Crezi că eu am chemat poliția ? - Nu contează asta.
Eu am pus întrebarea și acum toți se gândesc la asta.
Ai pierdut încrederea juriului în primele 10 minute.
- Animalele de la fermă. - Da.
- Eram beat, furios și prost. - Și scriai pe blog.
Și scriam pe blog.
Dă-le bani.
Dacă privești în ansamblu, e un șut înainte.
Asta îți va spune mâine și Sy.
Crezi că se supără cineva, dacă rămân o clipă să folosesc computerul ?
- Nu cred că ar fi o problemă. - Mersi.
Îți mulțumesc pentru ajutor.
Nu ești un nemernic, Mark.
Doar că faci tot posibilul să devii.
Adaug o pe Erica ca Prietenă
Erica va trebui să confirme că acum sunteți prieteni.
Trimite cererea de prietenie
SupRip by XRAiN
Cameron și Tyler Winklevoss s-au înțeles pentru 65 de milioane USD
și au semnat un acord de confidențialitate.
Au participat la Jocurile Olimpice din Beijing și s-au clasat pe locul 6.
Eduardo Saverin s-a înțeles pentru o sumă necunoscută.
Numele său a fost menționat din nou drept co-fondator al Facebook.
Facebook are 500 de milioane de membri în 207 țări.
Valoarea sa curentă estimată este de 25 de miliarde de $.
Mark Zuckerberg e cel mai tânăr miliardar din lume.
SupRip by XRAiN
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro