През последните 50 години яденето ни се е променило повече
отколкото през последните 10 000.
Но образите, с които ни продават храната,
още са образи от аграрна Америка.
Отивате в супермаркета и виждате фермери,
дървената ограда, силоза, селската къща и зелената трева.
Все същите пасторални фантазии.
Оператор: Ричард Пиърс
В съвременния американски супермаркет
има средно около 47 000 продукта.
В американския супермаркет няма сезони.
Целогодишно има домати от другия край на света,
откъснати още зелени, обгазени с етилен, за да узреят.
Да, изглежда като домат, но това е по-скоро въображаем домат.
Т.е. това е идеята за домат.
Редактор: Ким Робъртс
Изпълнителни продуценти: Уилям Полад, Джеф Скол,
Робин Шор, Дайан Уейерман
МЕСО
Вече няма кокали на щанда за месо.
Продуценти: Робърт Кенър. Елиз Пърлстайн
Спусната е завеса между нас
и мястото, откъдето идва храната ни.
Индустрията не иска вие да знаете какво наистина ядете,
защото ако знаехте, може и да ви се отяде.
Режисьор: Робърт Кенър
Ако се върнете по пътя на тези опаковани в найлон парчета месо,
откривате съвсем различна действителност.
Действителността е фабрика. Не ферма. Фабрика.
Месото се обработва от огромни международни корпорации,
които нямат почти нищо общо с ранчото и фермера.
Сега храната ни идва от огромни конвейери,
където се малтретират животни и хора.
А храната е станала много по-опасна, но това нарочно остава потулено.
Има малка група международни корпорации,
които контролират цялата хранителна система.
Контролират храната от семената до супермаркета.
Не става въпрос само за това какво ядем.
Става въпрос за това какво ни е позволено да говорим и да знаем.
Не само здравето ни е изложено на риск.
Компаниите не искат фермерите да говорят.
Те не искат тази история да се разчува.
ХРАНА ООД
От бързо хранене към бърза храна
Искате ли хубав клуб-сандвич от току-що изпечено пиле?
Ерик Шлосър - автор на "Нация за бързо хранене"
Чудесна идея, но ми се иска да хапна един бургер.
Добре.
И досега любимото ми ядене е хамбургер с пържени картофки.
Представа си нямах, че шепа компании
са променили храната ни и начина на приготвянето и.
Цял живот съм ял такава храна, без да имам представа откъде идва
и без да знам колко власт има индустрията.
Именно идеята за този свят, нарочно потулен от нас,
бе една от причините да се занимавам с журналистически разследвания,
да повдигна завесата и да покажа важните неща, скрити зад нея.
Индустриалната система за храни тръгва от веригите за бързо хранене.
След 1930 се появил нов вид ресторант, наречен драйв-ин.
Братя МакДоналд имали много успешен драйв-ин,
но решили да съкратят разходите и да го опростят.
Уволнили всички келнери, които обслужвали колите,
изхвърлили повечето неща от менюто си
и създали революция в управлението на ресторантите.
Всъщност са вкарали системата на завода
в кухнята на ресторанта.
Обучили всеки работник да прави само едно действие
пак и пак и пак.
На работници, които правят само едно действие,
може да се плащат ниски заплати и е много лесно да се намери заместник.
С евтина и вкусна храна
веригата ресторанти за бързо хранене МакДоналдс
имала огромен успех.
Философията на еднаквите, еднообразни и евтини неща,
приложена широкомащабно и за много дейности,
има какви ли не неочаквани последствия.
Когато МакДоналдс е най-големият купувач
на смляно говеждо в САЩ
и искат хамбургерите им да имат същия вкус, навсякъде,
те променят начина на производство на говеждо.
Корпорацията МакДоналдс е най-големият купувач на картофи
и един от най-големите купувачи на свинско,
пилешко, домати, маруля, дори ябълки.
Големите вериги за бързо хранене имат нужда от големи доставчици.
И всъщност има една шепа компании,
които контролират системата ни за хранене.
През 70те, най-големите пет производителя на телешко
са държали само около 25% от пазара.
Днес най-големите 4
държат над 80% от пазара.
Сега същото се случва и със свинското.
Дори и да не ядете във верига за бързо хранене,
сега ядете месо, произведено от тази система.
Гледате етикетите и виждате тази ферма, онази ферма...,
а всъщност месото се произвежда от три-четири компании.
Никога в историята ни не е имало
толкова големи и мощни компании за храни.
Тайсън е най-големият производител на месо в световната история.
Индустрията промени изцяло начина, по който се отглеждат пилета.
Преди 50 години пилетата са се отглеждали за два пъти повече време,
а при коленето са били два пъти по-малки.
Гърдите вече са по-големи, защото хората обичат бялото месо.
Променени са както пилетата, така и фермерите.
Днес производителите на пилета не ги притежават.
Компании като Тайсън са собственици на птиците
от излюпването до заколването им.
Национален съвет по пилетата.
Ричард Лоб - Национален съвет по пилетата.
Индустрията за пилешко всъщност създаде модел
за интеграция на производството, обработката
и маркетинг на продуктите, който и другите индустрии прилагат,
защото виждат огромните икономии, които сме постигнали.
Ние произвеждаме не само пилета; произвеждаме храна.
Всичко е много механизирано.
И всички пилета от всички ферми трябва да са почти еднакви.
Системата за интензивно производство постига
производство на много храна от малко земя на достъпна цена.
Я ми обяснете какво му е лошото на това.
Провинция МакЛийн, Кентъки
След упадъка на тютюна, много фермери от Юга вече гледат пилета.
Мирише ми на парички!
Винс Едуардс - птицевъд
Тука има 16 птицекомбината.
Синът на Чък има 4 зад хълма.
Птицевъдната индустрия дойде
и помогна на всички хора тук.
Ето ги моите птицеферми.
Имам около 300,000 пилета.
Какво искаш сега?
Имаме договор с Тайсън.
Те отглеждат пилета от много, много години.
Всичко е наука. Сметнали са го.
Ако можеш да отгледаш пиле за 49 дни,
защо ти е такова, което се отглежда за 3 месеца?
Това са повече пари в джоба ти.
Тези пилета не виждат дневна светлина.
Почти през цялото време са на тъмно.
Винс ни предложи да ни покаже птицекомбината си и отвътре.
Но служители на Тайсън го посетиха няколко пъти и той размисли.
Мислиш ли, че искат да стоим настрана?
Не знам. Ако знаех, щях да ви кажа.
Ще се радвам да ви покажа к'во праим тука
но не можем да ви пуснем да влезете.
От Тайсън ни отказаха интервю за този филм.
Питахме десетки фермери-само един ни позволи да снимаме отвътре.
Разбирам защо на фермерите не им се говори-
защото компанията може да прави с парите им
каквото си иска - тя контролира всичко.
Карол Морисън - птицевъд към Пърдю
Но стигнахме дотам, че това което правим, не е редно, затова реших -
ще кажа каквото трябва. Разбирам защо другите не искат.
Стигнах дотам, че за мен вече няма значение.
Нещо трябва да се каже.
Карол не е като Винс - курниците й още са с отворени прозорци.
Тук е гнусно. Навсякъде има прах.
Пълно е с фекалии. Това не е фермерство.
Това е серийно производство- като заводски конвейер.
Започвате с пиленце и след 7 седмици получавате 2,5 кг пиле.
костите и вътрешните им органи не смогват на бързия растеж.
Много от пилетата тук правят по няколко крачки
и се тръшват на земята.
Просто не могат да носят тежестта си.
Това е нормално.
В храната им се слагат антибиотици,
които, разбира се изяждаме с пилето.
Бактериите стават резистентни и антибиотиците вече не действат.
Алергична съм към всички антибиотици и не мога да ги взимам.
Пренасяне към кланица на Пърдю, скрита камера, 5:00 сутринта
Когато в помещенията е тъмно, пилетата се отпускат.
Не се съпротивляват толкова, когато ги хващат.
Преди тази работа се е вършела предимно от негри.
А сега - все повече и повече от латиноамериканци, без документи.
От тяхна гледна точка, те нямат права и просто няма да се оплакват.
Компаниите обичат такива работници.
Няма значение дали пилетата са болни.
Всички пилета се обработват в завода.
Фермерите са в ръцете на компаниите,
защото фермерите имат дългове.
Построяването на една птицеферма струва от $280 000 до $300 000.
След като направите началната инвестиция,
компаниите постоянно искат още нови съоръжения,
а птицевъдите нямат избор.
Ако не ги купят, договорът се прекратява.
Така контролират птицевъдите.
Така те продължават да харчат и да взимат още заеми от банките.
Дълговете растат още и още.
Ти нямаш думата в собствения си бизнес, унизително е.
Все едно си роб на компанията.
От Пърдю ни отказаха интервю за този филм.
Договорът на Карол беше прекъснат след отказа й да премине към
новия модел тъмни сгради с тунелна вентилация.
Заем на среден птицевъд с 2 ферми- над $500 000, печалба ~$18 000/год.
Кочанът на изобилието
Майкъл Полан - автор, "Дилемата на всеядните"
Идеята да напиша книга, в която разказвам на хората
откъде идва храната им, показва колко сме се дистанцирали.
Когато ядем, трябва да знаем: Кой е собственика? Как е направено?
Може ли да погледна в кухнята?
Лесно разбрах индустриалната система за храни-
проследих храната си до източника.
Когато се разхождате из супермаркета,
уж виждате изобилие и разнообразие, а всъщност не е така.
Има я илюзията за разнообразие.
Всичко се прави от няколко компании и от няколко вида култури.
Това, което ме учуди, докато търсех източника на храната бе,
че всичко завършваше на едно място- царевично поле в Айова.
Голяма част от индустриалната храна
е просто хитро преработена царевица.
Царевицата завладя света по много начини.
Тя е забележително растение.
Преди 100 години американските фермери
добивали около 200 кг на декар.
Днес и 2000 кг не са проблем.
Това е удивително постижение,
за което трябва да благодарим на селекционерите,
на производителите на изкуствени торове и на пестициди.
Днес в САЩ около 30% от земята е засята с царевица.
Голяма заслуга за това има правителствената политика.
Продаваме царевица на цена под себестойността й.
Плащат ни за свръхпродукция, това са големи международни интереси.
Трой Ръш - вицепрезидент, Асоциация на производителите на царевица в САЩ
Правителството поддържа царевицата, защото
Каргил, АДМ, Тайсън, Смитфийлд-
те имат интерес да изкупуват царевица под себестойността й.
Те използват този интерес и многото си пари,
за да лобират и конгреса да гласува сегашните фермерски закони.
"Фермерският закон", който трябваше да нарекат "хранителен закон",
определя правилата на цялата икономика на храните.
Фермерската политика е винаги концентрирана в масовите култури,
защото можете да ги складирате.
Окуражаваме фермерите да отглеждат колкото е възможно повече царевица,
да се разрастват, да се консолидират.
Всеки килограм се субсидира.
Произвеждаме много царевица, затова измислиха какво да я правим.
Сега конструираме храните си.
Знаем какво да направим, за да имаме дадено качество - вкус, аромат.
Сглобяваме парчетата и конструираме нови храни,
които не се развалят в хладилника, не гранясват.
Разбира се, най-големият напредък в последните години
беше високофруктозният царевичен сироп.
Предполагам, че ако погледнете по рафтовете на супермаркетите
90% от стоките съдържат царевица или соя, обикновено и двете.
Царевични продукти: кетчуп, сирене, кексчета, батерии,
фъстъчено масло, крекери, дресинг, кола, желе, подсладител
сироп, сок, въглища, дайперс, ибупрофен, месо, бързи храни.
Царевицата е страхотна суровина.
Вземете това огромно зърно нишесте, разбийте го и го пренаредете.
Можете да си направите високофруктозен сироп,
ксантанова гума, малтодекстрин, диглицериди и аскорбинова киселина.
Всички неясни вещества на преработената храна-
забележително е колко от тях се правят от царевица.
И, освен това, с нея може да храните животни.
Царевицата е основна част от хранителните смеси-
пилета, прасета, добитък - каквото си искате.
Все по-често даваме царевица и на риби-тилапия, сьомга от развъдник.
Учим рибата да яде царевица.
Фактът, че имаме толкова много евтина царевица,
ни позволява да понижим цената на месото.
Средният американец изяжда над 90 кг месо на човек годишно.
Това нямаше да е възможно, ако не беше диетата с евтино зърно.
Продаваме царевица на цена, по-ниска от себестойността,
животновъдите купуват царевица
само за част от парите, които би им струвало да го отгледат,
така че всички животни се изсмукват от фермите в средния запад.
Из цялата страна има мрежа от релси и пътища, по която царевицата
пътува от производителя до животновъдите.
CAFO-Центрове за угояване
Кравите са еволюирали, за да ядат трева, а не зърно.
А ние ги храним със зърно, защото то е много евтино
и от него наддават бързо.
Алън Тренкъл - експерт преживно хранене, Айова
Къде си слагате ръката?
В търбуха-първият дял на стомаха.
Трудно се вижда. Можете да видите течната част.
Леле! Кравата не я ли боли? - Не.
В търбуха има милиони микроорганизми.
Еволюирали са заедно с животното и преработват тревата.
Според някои изследвания диетата с много зърно води до
киселиноустойчиви бактерии E. coli.
Това са по-вредни щамове на E. coli.
Храните добитъка със зърно и E. coli, обикновена гадинка,
мутира и се появява щам, наречен "E. coli 0157:h7".
Това е продукт от диетата, с която угояваме добитъка,
продукт на краварниците.
Животните са затънали до глезените в тор, по цял ден.
Щом едната крава го има, и другите го прихващат.
Когато отидат в кланицата, кожите им са покрити с тор.
И ако в кланицата се колят по 400 животни на час,
как пазиш месото, за да не се замърси с тор?
Така месото се замърсява с тор.
И никому неизвестната бактерия влиза в системата за храни.
Неволни последици
Кошмарът на бързото хранене става по-лош.
2 годишно дете почина днес в Сиатъл. Убиецът? Заразено месо от хамбургер.
Обявено бе изземване на партиди от над 140 тона мляно говеждо.
227 тона мляно говеждо...
Изземване на 8 600 тона говеждо от КонАгра.
E. coli не е само в мляното говеждо, а и в спанака, и в ябълковия сок.
Заради отпадните води от промишлените ферми.
90 от потвърдените случаи на натравяне с E. coli
са от суров, опакован спанак.
Това е 20то заразяване с E. coli от листни зеленчуци това десетилетие.
Години, по време на администрацията на Буш
министъра на земеделието в САЩ е бил бившият главен лобист
на производителите на телешко във Вашингтон,
шефът на FDA е бил бившия изпълнителен вицепрезидент
на асоциацията за преработка на храни в САЩ.
Регулаторите са контролирани от уж контролираните компании.
КонАгра, която иззе заразено със салмонела фъстъчено масло,
знаела за проблемите на този завод още преди 2 години.
През 1972, FDA е провела около 50 000 проверки на храни.
През 2008 - 9 164 проверки. (FDA=ХЕИ - б.пр.)
Винаги е имало хранителни отравяния. В производството на храни
се използват все повече и повече технологии
и си мислите, че всичко става все по-безопасно, а не по-заразено.
Но преработвателните заводи стават все по-големи и по-големи-
идеални условия за разнасяне на лоши патогени надлъж и нашир.
Количеството иззети замразени хамбургери достигна 10 000 тона.
Иззетото месо стига за 1 хамбургер на всеки възрастен американец.
През 70те в САЩ е имало буквално хиляди кланици.
Днес по-голямата част от говеждото,
продавано в САЩ, се обработва в 13 кланици.
В месото на съвременния хамбургер има парчета от хиляди животни.
Вероятността едно от тези животни да е носител на опасния патоген
нараства експоненциално.
Интересно колко беззъби са регулаторните агенции-
точно както обича индустрията.
Вашингтон
Министерството на земеделието. Колко време имаме според Джош?
5 минути. - 5 минути.
Е, може и 15 да отделят. Да не закъснеем за срещата.
Започваме в 4:00. - Добре.
Ако започна да правя така
или си подреждам листата-време е. - Да, време е.
Благодаря ви!
Барбара Ковалчик и Патриша Бък- адвокати-хранителна безопасност
Член съм на Републиканската партия. Винаги съм била доста консервативна.
Не съм си и мислела, че ще правя това, и то майка си.
Насам ли? Добре. - Да, насам.
Май се обърках-натам сме.
Мама и аз, сега отношенията ни са съвсем други.
2421? -2421.
Тук е.
Здравейте. Как сте? - Здравейте. Аз съм Пат.
Здравей, Барб. - След първоначалният ентусиазъм
да създадем хранителни стандарти, хората станаха безучастни.
Намалихме бюджета за FDA.
Все повече разчитаме на вътрешните политики на индустриите.
И вече всъщност сме изгубили системата си.
Вие сте шампион в областта на хранителната безопасност.
За мен и семейството ми това е много лично.
Работата ни започна преди 6 години, когато синът ми, Кевин,
тогава на 2,5 г., се зарази с E. coli 0157:h7.
Беше здраво и красиво момченце.
Ето снимката му - две седмици преди да се разболее.
Изглеждаше така и след 12 дни умря.
През юли 2001 семейството ни беше на почивка.
Ако знаехме какво ни очаква,
въобще нямаше да се върнем.
Изядохме 3 хамбургера, преди той да се разболее.
Кевин имаше диария с кръв в нея,
закарахме го в спешно отделение.
Там ни казаха: "Взехме проба от изпражненията му,
има хеморагични E. coli."
След това ни казаха, че бъбреците на Кевин вече не работят.
Направиха му диализа.
Не му даваха да пие вода.
Дадоха ни едни малки гъбички,
топвахме ги в чаша вода и му навлажнявахме устните.
Отхапа парче от едната.
Ако знаете как се молеше.
Молеше се за вода. Само за това говореше.
Не позволяваха на никой да внася напитки в стаята,
защото само за това мислеше - за вода.
Не знам дали разбра какво ставаше с него.
Да видиш как това красиво дете
е здраво и умира за 12 дни- не мога да повярвам,
че това може да стане от храна.
Това, което сипа сол в раната бе,
че чак след 2-3 години с помощта на частен адвокат
открихме, че сме яли месо от иззетата партида.
На 01.08 синът ми вече беше в болницата.
В завода пробите за E. coli са били положителни.
Месото е било иззето чак на 27.08 - 16 дни след смъртта му.
Когато има разпити на свидетели, бих желала да свидетелствате.
Борете се. - Благодаря. И вие.
Никога не превъзмогваш смъртта на детето си. Просто свикваш.
Насам ли? - Да.
Вярваме, че правителството ни ще ни пази,
а всъщност нямаме и най-елементарна защита.
През 1998, земеделското министерство въвежда микробиологични проби
за салмонела и E. coli 0157:h7.
Ако няколко последователни проби са положителни, заводът се затваря,
защото очевидно проблемът със замърсяването не е временен.
Асоциацията на месопреработвателите веднага осъди министерството.
Според съда министерството няма право да затваря заводи.
Значи произвеждаш килограм месо, пълен със салмонела,
а министерството не може да ти направи нищо.
В отговор на това се прие закон, познат като законът Кевин.
Законът Кевин разрешава на министерството на земеделието
да затваря заводи, които неведнъж са произвеждали замърсено месо.
Изглежда толкова ясно и разумно.
Как сте? - Добре.
Работим вече 6 години и законът още не е приет.
Мисля че този път има голям шанс да се приеме като закон.
От гледна точка на клиента, много хора ще прегърнат идеята
да плащат малко повече, за да се повиши безопасността.
Но знам, че има и други играчи,
производители по веригата, които са разтревожени,
защото това повишава разходите им.
Тук предимството е, че...
Имам чувството, че индустрията е по-защитена от сина ми.
Това ме мотивира да стана адвокат.
Миналата година е имало много хранителни заболявания, много щети.
Очевидно е, че сегашният подход- защита и надзор на храната
не върши работа на американските семейства.
Трудно ми е да разказвам историята на Кевин.
Но за да не се случи това и на други,
трябва да изляза и да говоря за това.
Този ден имаше два случая на зараза с E. coli.
7ми случай на E.coli в Индиана
6 са ученици в долните класове,
и още един случай в Кентъки
Синът ми умря преди 7 години.
Исках само компанията да ми каже: "Извиняваме се.
Произвели сме дефектен продукт, който уби детето ви
и ще вземем тези мерки това да не се повтори."
Само това искахме. А не ни го дадоха.
Хранителната индустрия винаги е търсела по-висока ефективност,
но всяка стъпка значи нови проблеми.
Ако добитъкът се храни с трева вместо с царевица 5 дни,
E. coli ще намалеят с 80%. Разбира се, индустрията не прави това.
При такива системни проблеми не питат къде е сбъркана системата,
а прилагат хай-тек решения, с които системата оцелява.
Говежди продукти ООД (BPI) Южен Сиукс, Небраска
Буферен резервоар 5x5- ниско ниво.
Това е производственият ни център. Оттук управляваме всички заводи.
Къде е Чикаго? -Ето го Чикаго, Джорджия, Юта,
Канзас, Небраска, Тексас, Лос Анджелис, Охайо.
Контролираме зъбните предавки, скоростта на моторите-
всичко може да се управлява оттук.
От гледна точка на безопасност и хигиена сме изпреварили всички.
Мислим, че можем да намалим инцидентите с E. coli 0157:h7.
Работим с амоняк и амониев хидроксид.
Амонякът убива бактериите, затова го използваме в производството.
Всъщност аз съм техник.
Направили сме си машина.
Това е крайният ни продукт.
Краен продукт: Месо за хамбургери, почистено от E. coli с амоняк.
Това ли е месото в повечето от хамбургерите в страната?
70%. До 5 години се надяваме да е в 100%.
Имаме конкуренти. Но мисля, че ще ги победим.
Това е съчетание на наука и технологии.
Меню за $$$$$.
Меню за долар.
Меню за 1$-5 родео чийзбургера... - 5 родеота. ОК.
...два пилешки сандвича. 2 малки спрайта и голям д-р Пепър.
$11,48. - Благодаря.
Прозорец 1. - Благодаря.
Не мислехме за здравословно ядене- мислехме, че всичко е здравословно.
Заповядайте. - Благодаря.
Хубав ден. - И на вас. Благодаря.
Вече знам, че тази храна е вредна за нас.
Чувствам се виновна, че я давам на децата си.
Но нямаме време да готвим, защото излизаме в 6:00.
И не се прибираме преди 21:00-22:00.
Когато си броите стотинките и трябва да изхраните и две деца,
или се опитвате да намерите нещо евтино на пазара,
или направо от колата им взимате два малки хамбургера.
"Ето ти. Яж." Така ще се нахраним, не с едно плодче от пазара.
Виж броколите. Много са скъпи.
Какво да ядем тогава? - Мамо.
Виж за колко бройки е цената.
Не, няма да го вземем. - Защо?
Взимаш само 2-3. Не. Хайде.
Има по-евтини бонбони.
Чипсът е по-евтин. Газираните напитки са много евтини.
Гледаш зеленчуците и си казваш: Това струва колкото 2 хамбургера.
Защо в МакДоналдс можеш да си купиш двоен чийзбургер за $0,99,
а за $0,99 не можеш да си купиш дори глава броколи?
Неслучайно сме изкривили системата за хранене към лошите калории.
Тези калории са по-евтини, защото са силно субсидирани.
И това е директно свързано с вида земеделие, който практикуваме
и със земеделската ни политика.
Всички калории в снаксовете идват от масови култури-
жито, царевица, соя.
Направили сме тези калории евтини, а затлъстяването - по-достъпно.
През историята си човечеството се е борило за достатъчно храна, калории.
А сега проблем са многото калории.
Според индустрията затлъстяването е криза на личната отговорност.
Но когато правим храни, натискаме копчетата на еволюцията.
Всъщност ние сме програмирани да търсим тези вкусове-
сол, мазнини, захар. В природата те са много редки.
Сега постоянно има захар, и то в огромни количества.
Годишно изяждаме стотици килограми от нея.
Диетата от високофруктозен царевичен сироп и пречистени въглехидрати
води до скокове в нивата на инсулин и постепенно износва системата,
с която тялото ни обработва захарта.
Мъжът ми е диабетик.
Много се притеснявам да не се увреди зрението му.
Понякога трепери и ме е страх, че няма да може да кара,
а пък той това работи. Има разходи и за лекарства.
Колко беше, $70? -$130 за 50 таблетки.
Но той взима 2 вида хапчета.
Сто и няколко, още сто и няколко за другото. Парите ни намаляват.
Имаме избор - или лекарството, за да е здрав,
или здравословните зеленчуци.
Кое да изберем?
Трудно ми е да виждам баща си болен от диабет
Тъжно е, че и сестра ми може да е болна.
Нещо се случва с начина ни на живот.
Къде играем, откъде си купуваме храна,
каква храна можем да си купим. Като епидемия е.
Не сме само ние, в Болдуин парк. Навсякъде е.
Колко от нас имат диабетик в семейството си?
Двама?
Трима?
Преди от диабет тип 2 боледуваха само възрастни.
А сега са болни и деца. Мащабите са като на епидемия.
Всеки трети американец, роден след 2000, ще има ранен диабет.
При малцинствата - всеки 2ри.
В тревата
Ферма Полифейс, Долина Шенадоа, Вирджиния
Джоел Салатин- собственик на фермата
В съвременното индустриално селско стопанство
искаме всичко да расте по-бързо, по-тлъсто, по-голямо, по-евтино.
Кой ще ти мисли за E. coli, диабет тип 2
и екологичното здраве на системата.
Прехвърлили сме самостоятелното взимане на решения
към корпорации в големи градове на хиляди километри от нас,
където някой взима решения, без да страда от последствията.
Храним ги с трева. Не с царевица, умрели крави,
умрели пилета или с пилешки тор, като останалите тук.
Ядат си фураж- трева, детелини, билки.
Нали са тревопасни.
Ако ядяха царевица, трябва да я съберем, превозим,
и да изнесем някъде торта, която оставят.
Ето ви го тук целият процес.
Кравата наторява, коси. Не разнасяме тор.
Не събираме-кравата го събира. Истински слънчеви долари.
Хранителната индустрия е станала толкова шумно, миризливо и
нечовешко място, че хората, които работят там
не искат да пускат никого вътре, защото ще види грозната истина.
В хранителната индустрия изчезнаха почтеността и отговорността.
Ако сложим стъклени стени на всички мега-заводи,
хранителната индустрия в тази страна ще е съвсем различна.
Толкова сме изолирани и незаинтересовани
за нещо толкова лично, като храната, която ядем.
Колко е различно да си тук-чист въздух, слънце, птички чуруликат.
Но според министерство на земеделието,
това е нехигиенично, защото е на открито. Опитаха се да ни затворят.
Тогава стана най-голямото ни спречкване. Било нехигиенично.
Представяте ли си?
Дадохме проби в местна микробиологична лаборатория.
Нашите имаха 133 колонии, а онези от склада-3600.
Онези се дезинфекцират милиони пъти.
Нашите не са и помирисвали хлор.
Хората се чудят: "Ама наистина ли? Можете да изхраните света?"
Много благовиден аргумент. Да, ние сме толкова ефективни.
Особено ако отчетете всички видове неефективности на индустрията.
Идват са хора на пазара и казват "Какво? $3 за 12 яйца?"
А пият безалкохолно за $0,75.
Здравейте, прасенца.
Прасчо.
Винаги съм се чудил колко добре уцелваме
центъра на грешната мишена.
Например научили сме се да садим,
наторяваме и събираме царевицата с GPS.
Но няма кой да се замисли
"Абе ние защо си храним кравите с царевица?"
Станали сме култура от техници.
Всички мислим как да го направим.
Няма кой да отстъпи крачка назад и да попита "Ама защо?"
Култура, за която прасето е неодушевена протоплазмена структура,
подлежаща на манипулиране с различни методи,
които хората прилагат върху него, сигурно гледа на своите хора
и на хората от другите нации със същото презрение, неуважение
и мания да контролира.
Свинепреработващ завод Смитфийлд Тар Хийл, Северна Каролина
Най-голямата кланица в света.
Заводът е разположен близо до малко градче - Тар Хийл
в средата на икономически западнала област.
Едуардо Пеня Профсъюзен организатор
Смитфийлд са овладяли изкуството да подбират
работна сила, която могат да експлоатират.
Отначало от местните хора-
бедни бели, бедни черни.
Тези работници бързо свършили.
Сега отвсякъде пристигат автобуси с работници-
от Дентсвил, Южна Каролина, до Клинтън, Северна Каролина.
Работниците пътуват до 160 км, за да дойдат в завода.
Заснето от работник със скрита камера.
Отнасят се с работниците така, както се отнасят с прасетата.
Сещате се, какъв е смисъла да създаваме удобства на прасетата,
те са тук за малко. Ще ги убием.
Така се гледа и на работниците.
Не ги интересува колко ще живее работника-всичко си има край.
Кланицата.
Колят се по 32 000 прасета на ден.
Производителността е 2000 прасета на час.
Ноктите на работниците, които работят с червата, се инфектират.
Ноктите падат от пръстите. - Целия си в кръв, фекалии, урина.
Не е трудно да пострадаш. - Все това, все там, постоянно.
Все едно си биоробот.
Хората, не могат да си позволят да напуснат.
Смитфийлд го знае. Примката е на врата им.
Преди 100 години, когато Ъптън Синклер написал "Джунглата"
е имало тръст за говеждо с огромна власт.
Имигранти от източна Европа са били малтретирани,
Нямало каквото и да било правителствени разпоредби.
Имало ужасни обезобразявания, дори смъртни случаи.
Нещата се подобрявали. Бавно, но се подобрявали.
Теди Рузвелт тръгнал срещу тръста.
Профсъюзите бавно организирали работниците-месопреработватели,
това била една от най-добрите професии в индустрията на САЩ.
Месопреработвателите до 1950 били като автомобилните работници-
добра заплата, добри премии, пенсия.
А после? Месопреработвателните компании се разраснали
заради индустрията за бързо хранене- най-големият им клиент.
Някои месопреработватели, като IBP, действали като бързото хранене-
намалили заплатите, разрушили профсъюзите, ускорили производството
и накарали работниците да вършат едно и също - пак, и пак, и пак.
Сега месопреработването е една от най-опасните професии в САЩ.
За месопреработвателите работят нов вид имигранти - нелегалните
и наскоро дошлите от Мексико.
Много от нелегалните имигранти в САЩ са гледали царевица в Мексико.
NAFTA заля мексиканския пазар с евтина американска царевица.
Над милион и половина мексикански фермери останаха без работа.
Не можеха да се конкурират с евтината царевица от САЩ.
Та какво се случва с тези 1,5 милиона мексикански фермери?
Повечето месопреработватели като IBP, Нешънъл бийф и Монфърт
търсели работници в Мексико.
Имало реклами по радиото и във вестниците.
IBP има автобусна линия в Мексико,
с която докарват работници в САЩ.
Години правителството се правеше, че не вижда как се наемат имигранти.
Но сега има анти-имигрантско движение и вече се вземат мерки,
но не срещу компаниите, а срещу работниците.
Тар Хийл, Северна Каролина 04:30
Едуардо Пеня Профсъюзен организатор
Имиграционните арестуват работници на Смитфийлд в този парк с каравани
Това е съглашение между Смитфийлд и имиграционните власти.
Заминават по 15 работника на ден, но няма големи арести,
за да не спре поточната линия.
Не сте длъжни да давате информация.
Сър, опитваме се... - Тя ме пита.
Тя ни пита, не вие.
Не виждам някой да арестува шефовете на Смитфийлд.
Не е арестуван никой, който има нещо общо с наемането на тези хора.
Арестуват работниците, които са работили много за тази компания.
Искаме храната ни да е най-евтината.
Не разбираме, че и това си има цена.
Тези работници 10, 15 години са опаковали вашия бекон,
а сега ги арестуват, като че ли са престъпници.
Компаниите правят милиарди долари.
От Смитфийлд ни отказаха интервю за този филм.
Скритите разходи
Евтиното ли е най-важно?
Кой иска да си купи най-евтината кола?
Съгласни сме да субсидираме
хранителната система, за да имаме илюзия за евтина храна,
а всъщност това е много скъпа храна,
сметнете щетите на околната среда, обществените, здравни разноски.
Индустриалната храна не е честна храна.
Цената не е честна. Производството не е честно.
Преработката не е честна. Нищо не е честно.
Така най-добре се използва кутия от Смитфийлд.
Около 5 часа път- към 500-600 км.
Така че да, струва си.
Не искам да се разраствам.
Искам да произвеждам най-хубавата храна на света и да лекувам.
И ако тогава все повече хора се трупат и искат разни работи,
Бог да ми е на помощ, да измисля как да задоволя нуждите им,
без да пострада качеството. Това съм аз.
Нямам абсолютно никакво желание да ставам Уол-Март.
Като се вторачиш в растежа, виждаш клиента иначе,
виждаш продукта иначе, виждаш бизнеса си иначе,
Виждаш най-важните неща иначе.
Панаир на естествени продукти Анахайм, Калифорния.
Това са новите ни органични пуканки.
Соево мляко Витасой, най-доброто соево мляко в света.
Когато започнахме, целият панаир беше колкото тази колона.
Гари Хиршбърг - ферма Стонифийлд
Спяхме на щандовете си. Нямахме пари за хотел.
Ръстът на органичните храни е 20% годишно.
Един от най-бързо растящите сегменти в хранителната индустрия.
Няма да се отървем от капитализма. Поне не навреме, за да спрем
глобалното затопляне, да изчистим отровения си въздух, храна, вода.
Трябва да действаме много по-бързо.
Ако се опитаме да идеализираме врага си и да купуваме храна
от най-идеалното място на 100 км от нас, няма да го постигнем.
Като природозащитник ми беше ясно, че бизнесът причинява замърсяването,
бизнесът е прави всичко, което унищожава света.
В колежа попаднах на организация - Нов институт по алхимия,
група биолози-ренегати.
Проповядвахме вид нова религия,
опитвахме се да развием алтернативи за храни и обработка на отпадъци,
но проповядвахме на вярващите. Финансирането ни се изчерпа
и не достигахме до публиката, която трябваше да ни чуе.
Разбрах, че не трябва да сме като Давид срещу Голиат.
Ние трябва да сме Голиат.
Започнахме като ферма със седем крави.
Искахме да докажем, че бизнесът може да е част от решението
на световните екологични проблеми.
Трябваше да докажем също, че можем да сме много печеливши.
През 2008 сме не само кисело мляко No3 в САЩ,
но сме и сред най-печелившите.
Стонифийлд бе купена от Данон, група с активи $23 млрд.
Гари още управлява Стонифийлд.
Вижте, това е интересно. Малка компания като тази вече е Крафт,
но вие и представа си нямате, че е Крафт.
Пепси. Келогс. - Каши е Келогс?
Да. А това е Колгейт.
Това е една от компаниите, които започнаха като нас.
Успяха ли да запазят духа си? Това, заради което са успели?
Съдията се произнесе. Нека го кажа така.
Големите компании не се разрастват естествено. Те купуват.
Кока Кола, Пепси, Келогс, Дженерал Милс-
те не стъпват, а направо се втурват в бизнеса с органични храни
Ферма Люляков хребет- доставчик на Стонифийлд
Когато Уол-Март влезе на пазара за органични продукти,
бях въодушевен. Това е страхотно!
Мечтал съм си за деня, в който с корпоративните титани
ще си говорим за органични храни и устойчиво развитие.
Аманда. Ранд. Тони. - Здравейте.
Аманда Елис-Търбър фермер-органични храни.
От коя фирма сте? - И двамата сме от Уол-Март.
Знаете ли, че не ходим в Уол-Март? - Да.
Не сме стъпвали там. Странно, нали? - Затова ние дойдохме при вас.
Да, никога. Отдавна започнахме бойкот и оттогава си продължаваме.
От Уол-Март са ужасно чувствителни по отношение репутацията си.
Били са очерняни повече от всеки друг търговец днес.
Не беше трудно да решим да подкрепим идея като органичните храни,
след като клиентът го иска. Виждаме го и реагираме.
Ясно е-щом клиентът го иска, лесно е да го подкрепим,
и да се постараем нещата да се случат.
Когато срещам старите си приятели еколози, първо повечето са ужасени
от компаниите, с които работя.
Но после им обяснявам въздействието само на една поръчка от Уол-Март,
спестени тонове пестициди, тонове хербициди, тонове изкуствени торове,
забравяме за емоциите и стигаме до фактите.
Това което правите е ключово.
Не си правя илюзии, че Уол-Март са имали морално просветление.
и са дошли при мен. Всичко е икономика.
Цял ден мога да споря с радикалните си приятели, но никой не спори, че
с всяка поръчка за милиони Уол-Март ни помага да спасим света.
В началото на XX век, средният фермер и изхранвал 6-8 човека.
Сега средният фермер в САЩ изхранва 126 човека.
Това са най-продуктивните хора, живели някога.
Промените във фермите са радикални и монументални, но невидими за нас-
някой да има познат фермер?
Начинът им на живот е коренно променен.
От семето до супермаркета.
Преди 10 000 години хората започнали да заделят най-добрите си семена
и да ги засаждат следващата година. Било открито саденето.
Така превърнали царевицата от почти безполезна трева
в продуктивното растение, познато ни днес.
Идеята хранителна култура да се притежава от корпорация е нова.
върховният съд постанови, че можеш да патентоваш живот едва през 80те.
Това отприщи усилията за патентоване на най-ценните части от живота,
като например семената, от които зависим.
Монсанто е химическа компания.
Произвеждали са ДДТ, Агент Ориндж за Виетнам
и разработиха продукт, наречен Раундъп.
Чувахме слухове за генно-модифицирани соеви семена,
които могат да се устоят след пръскане с Раундъп.
Пръскате с Раундъп, всички плевели умират, Раундъп-соята остава.
През 1996, когато Монсанто започва продажбата на Раундъп-соя,
само 2% от соята в САЩ е с гена на Монсанто. До 2008-над 90%.
Спомням си, когато за първи път забраниха да се запазват семената.
За повечето фермери тази идея беше направо отвратителна.
Интересно е да се види как за 11 години се променихме
от пълно презрение към забраната да си пазим семената, до приемането й.
Какво става, ако фермер си запази семена?
С това се занимава само една компания - Монсанто.
Монсанто е...
Имат си екип частни детективи, които обикалят, безплатно телефонче.
Ако някой звънне и те натопи, че криеш семена, изпращат детектив.
Ако имаш свои семена, ще ти звъннат от Монсанто.
Монсанто има 75 души, които разследват и осъждат фермери.
Заловените със семена могат да бъдат разследвани за нарушен патент.
Двама мъже спряха пред вратата ми около 7:00-7:30 сутринта,
показаха ми черна карта, въобще не са ми казвали, че са от Монсанто.
Казаха, че имали екип за наблюдение, хванаха ме да чистя зърна.
Трябва да ставам в 3:00, 4:00,
за да не могат да ме преследват детективите.
Те са бивши военни или бивши полицаи. Големи и страшни.
Дали екипът ме е видял, или съседът ме е натопил-не знам.
Докато влизах в къщи, единия каза зад гърба ми: "Виновен е."
Мо Пар Чистач на семена
Машината на Мо почиства семената, за да се запазят за сеитбата догодина.
Това е много хитро устройство, измислено през XIX век,
а Монсанто иска всички такива машини да изчезнат.
Как мислите, колко чистачи на семена са останали в страната?
В Индиана може би 6. Може би. Не знам.
А колко бяха? - О, Боже! По трима на окръг.
Всички ли са извън бизнеса? -Никой не е останал.
Когато соята на Монсанто стъпи на пазара, не минах към нея.
Добивите ми от обикновената соя си бяха много добри,
затова си помислих "Е, оставам си така."
Дейвид не засажда семена на Монсанто, но реколтата му е замърсена от генномодифицирани семена (ГМО).
Всичките ми съседи са с ГМО.
Ако влязат полени или семена, пак аз съм отговорен.
Ако Монсанто открие замърсяване, фермерът трябва да докаже, че не е нарушил патентите на Монсанто.
Когато модифицираш генетично култура, тя вече е твоя.
В селското стопанство никога не е било така.
Държавните университети са правели т. нар. обществени семена.
Огромната част от сортовете е направена от тези институции.
Монсанто прилича на Майкрософт.
Както Майкрософт има интелектуална собственост над повечето компютри,
те искат интелектуална собственост над повечето храни в САЩ.
Обществените сортове са минало. Вече почти няма обществени семена.
Има само 4-5 вида, които мога да засадя.
Имам някои от последните соеви семена в Илинойс.
Които не са ГМО. - Обществени семена.
Когато не мога да си купя повече сертифицирани семена,
какво да правя? Какви варианти имам?
Този списък ми го пратиха по пощата.
Черният списък на Монсанто с неоторизираните производители.
Фермери или бизнеси с присъди,
или фермери, които не са предали документите си.
Аз съм тук, защото не съм си предал документите.
Аз тук ли съм? - Да.
Тук виждам и двама от фермерите, с които работя.
Значи щом съм в списъка, не мога да си купя продукти на Монсанто?
Да. - Въпроса е:"Какво мога да садя?"
Монсанто ме съди въз основа не това, че поощрявам фермерите
да нарушават авторското право, като сами си чистят семена.
Не съм стъпвал в съдебната зала, а сметката ми вече е $25 000.
Хора, които ми бяха приятели, сега не искат и да говорят с мен.
Били сме приятели 50 години, а сега не можете да ни видите заедно.
Условие в споразумението е този фермер да не разказва за случая си.
Не се смятам за виновен, но е по-евтино да платя глобата,
отколкото да се опитам да се боря. Гризе ме отвътре,
защото мисля, че съм прав, но съм признал, че не съм.
Монсанто несправедливо ни обвини, че нарушаваме и договора, и патента.
Не беше така. Излизаш на пазара, намираш влиятелен фермер,
съсипваш го и сплашваш останалите.
Семейството ми изхарчи $400 000 преди още да влезем в съда.
И щял да ни трябва още милион, за да стигнем до съд.
Постигнахме извънсъдебно споразумение.
Май съдебната система работи така: г-жа Темида си стои с везната,
а ние хвърляме пачки на везните и който натрупа повече пачки,
наеме най-много експерти, лъже най-много, печели.
Така работи съвременната съдебна система. Ужасно е. Ужасно.
Как един фермер да се опази от корпорация като Монсанто?
Преди три дни говорих с един млад мъж, дойде тук с годеницата си.
Горкото момче точно започваше. Опитах се да ги посъветвам.
За съжаление най-добрият съвет, който можех да им дам, беше:
"Гледайте да се измъкнете живи и здрави. Не се борете с тях.
признайте, дайте им каквото искат, защото не можете да се защитите."
Монсанто ни е стиснал в железен юмрук-ако искаш да си земеделец,
все едно си женен за Монсанто. Те притежават соята.
Те ще контролират този продукт от семето до супермаркета.
Всъщност, контролират храната.
От Монсанто ни отказаха интервю за този филм.
Завесата
Отношенията между шефовете на Монсанто и различните органи-
регулаторни и юридически, от които зависи всичко, са много добри.
Съдия Кларънс Томас е бил адвокат на Монсанто.
Нищо особено, ако не беше делото, което всъщност
решава случая за засяването на собствени семена.
Съдия Кларънс Томас е написал присъдата за делото, което
е превърнало засяването на собствени семена в престъпление.
Монсанто е имала близки връзки с администрациите на Буш и Клинтън.
Ето защо не е имало много политически дебати
за тази радикална промяна в системата за храни.
25 години правителството ни е управлявано от индустрии,
които би трябвало да контролира.
Хората с опит в индустрията са и чудесни контрольори.
Съветвал Монсанто за ГМО-етикетите. - Но на чия страна ще бъдат?
Ръководел решението на FDA да няма етикети на генномодифицирани храни.
Говорим за власт- централизирана власт,
използвана срещу хората, които произвеждат храната-фермерите,
срещу работниците на тези компании,
срещу клиентите, които нарочно не се информирани
какво ядат, откъде идва и какво прави с организма им.
Калифорнийски парламент
Добро утро, г-жо председател, уважаеми членове.
SB-63 е мярка, защищаваща правото на клиента да е информиран.
Изисква се само всички храни, които са били клонирани,
да са означени като клонирани храни.
Клонираните животни са нещо съвсем ново.
Мисля, че е невероятно, че FDA
не само иска да разреши продажбата на месо от клонирани животни
без никакви изследвания, но и да позволи продажба без етикет.
Други мнения?
Ноел Кремърс, Калифорнийско фермерско бюро.
Етикетите ни притесняват,
защото създават ненужен страх в съзнанието на клиента.
Докато индустрията има възможността да обясни на хората защо искаме да
използваме тази технология и ползите от нея, не смятаме,
че предупредителният етикет ще помогне на клиентите.
Щатският парламент прие SB-63. Губернатор Шварценегер наложи вето.
Компаниите се борят със зъби и нокти срещу етикетите.
Индустрията за бързи храни се бореше да не знаете колко калории ядете.
Бореха се да не знаете дали има ненаситени мазнини в храната ви.
Години месопреработвателите не искаха пише откъде е месото.
Бориха се да не слагат етикети на генномодифицираните храни
и сега 78% от обработената храна в супермаркетите
има генномодифицирано съдържание.
Мисля, че една от най-важните битки, които клиентите трябва да водят
е правото им да знаят какво има в храната им и как е отгледано.
Не стига, че не искат да знаете какво има вътре,
но и вече е незаконно да критикувате продуктите им.
Как се промени менюто ти?
Говори с адвокат, преди да го излъчите.
Какво? Кажи, спираме камерата. - Знам, но...
После производителите на месо може да ме преследват и аз...
Сериозно? Само си казала...Това е... - Зависи от контекста.
Не казваш "Ей, не яж това."
- Да, съжалявам Роби, постоянно ме питат за това.
В началото реагирах така: "Не ме интересува. Нека ме съдят.
Нека се опитват да съдят майката на мъртво дете и ще видят те."
Удивително е, че не можеш да кажеш как сте се променили
ти и семейството ти. - Законите за клевета на храни...
са различни.
Защитата на хранителната индустрия не е като на другите индустрии.
Има много въпроси за луда крава.
Спомнете си как месопреработвателите осъдиха Опра за една реплика.
Вече никога няма да хапна бургер.
Тексаски животновъди съдиха Опра за злословене и пропуснати ползи.
След 6 години съд и над $1 млн съдебни разноски, Опра спечели.
Здравей, Опра. - Здравейте.
Радваш ли се, че всичко свършва? - Да, това мога да го кажа, нали?
Да, мога. Вижда му се края.
Да осъден в Колорадо по този закон е углавно престъпление.
Можеш да лежиш в затвора, защото си критикувал смляното телешко,
произведено в Колорадо.
В някои фермерски щати се полагат усилия публикуването на снимка
от всяка дейност в хранителната индустрия да стане нелегално.
В същото време се прокарват т.нар. чийзбургерови закони,
с които ти става много трудно да ги съдиш.
Тези компании имат легиони от адвокати и могат да те съдят,
дори да знаят, че няма да спечелят, просто за назидание.
Монсанто съди Мо Пар за "подтикване на фермерите
да нарушават авторското право" чрез бизнеса си с чистене на семена.
За протокола-Морис Пар дава показания под клетва
за процеса на Монсанто Къмпани и Монсанто Технолъджи срещу Морис Пар.
М-р Пар, за този случай изискахме вашите банкови транзакции.
Известно ли ви е това?
Най-много ме уплаши, че имат всеки чек, който съм написал
от всяка моя банкова сметка през последните 10 години.
Притежавате ли земя, м-р Пар? - Да.
Колко декара? - 3
Откога имате този компютър Дел? Кои са клиенти за почистване на соя?
М-р Кауфман? - Само соя.
Тези хора не са просто клиенти, те са ми приятели.
Потресен съм, че този списък е в ръцете на Монсанто.
Харолд Син? - Само соя.
Това е първото дело, в което компания за семена
съди лицето, което чисти семената.
Ако съда приеме обвиненията на Монсанто, това не само ще спре
бизнеса на Мо, но и на всеки в САЩ, защото вече ще има прецедент.
Някой от тези клиенти казал ли е изрично, че вече няма
да ви ползва за чистене на семена? - Рон Мерил.
Всъщност излизам от бизнеса.
Макс Лоу. С мен е свършено.
Джери Кауфман. Бил Зеринг. Робърт Дювал.
След 4 месеца, Мо Пар се споразумява с Монсанто,
защото вече не може да поема съдебните разходи.
Удари в системата
Системата за храни цели едно-ефективност
Затова отглеждаме много малко култури,
с много малко разновидности, с много малко компании.
И въпреки постигнатата ефективност, системата става все по-несигурна.
Все някога нещо ще се повреди. А не винаги знаем къде.
Земеделието днес е силно зависимо от големи количества петрол.
Годишно нашата ферма изразходва около 152 тона дизел.
Не го знаем, но изяждаме много нефт.
Докато добитъка стигне до кланицата, изгаряме 284 литра нефт.
Виждаме, че тази ефективна машина
не е достатъчно гъвкава, за да се справи с удари
като резки повишения на цената на нефта.
Цените на храните миналия месец бяха с 3,9% по-високи от миналогодишните.
Царевицата, друг основен хранителен продукт, достигна 12-годишен рекорд.
За малко можехме да продаваме зърно толкова евтино навсякъде по света,
че фермерите в страните без субсидии не можеха да се конкурират с нас.
И вече нямаха капацитет да отглеждат храна за себе си.
Храната в света свършва, но никой не говори за това. Нямаме резерви.
По света протестират. Хранителната криза вече свали едно правителство.
Не минава и месец без репортаж в новините, който повдига завесата
и ни показва индустриалното производство на храна.
Даунър измъчват болните или куци крави, за да вървят към кланицата.
Милиони литри концентрирана свинска тор се изливат в реката.
Отговорникът за храните във FDA каза, че няма как да проследим
произходът на последното огнище на салмонела.
Всеки път, когато се появи една от тези истории, американците научават
още малко за това какво става в кухнята на хранителната индустрия.
И всеки път се отвръща с погнуса и започва да търси алтернативи.
Иронията е, че средният купувач не чувства, че има власт,
Той си мисли, че е получател на това, което индустрията му даде.
Вярвайте ми, точно обратното е.
Всеки път, когато стока мине през скенера на супермаркета,
гласуваме-местно или не, органично или не.
Преди година в Уол-Март решихме
да продаваме само мляко без хормони на растежа rBST.
Решихме го заради предпочитанията на клиентите.
Отделните клиенти промениха най-голямата компания на земята.
Забиха последния пирон в ковчега на синтетичния хормон на растежа.
В тази страна да ядеш добре е по-скъпо от това да ядеш лошо.
Трябват още пари, а някои хора просто ги нямат.
Затова ни трябва друга политика- моркови, по-изгодни от чипс.
Мислим си:"Тези компании са големи, имат власт, как ще ги променим?"
Но вижте тютюневата индустрия.
Тя имаше силен контрол над обществото, но го загуби.
Битката срещу тютюна е чудесен модел как можем да променим
безотговорното поведение на една индустрия.
Представете си ако целта на националната ни политика беше
всяка година все по-малко хора да влизат в болница.
Не е ли това благополучие?
Тогава ще искаме да правим хранителни и естествени храни
от които хората да се чувстват по-добре,
да имат повече енергия и да не боледуват толкова.
Ето това е благородна цел.
Не мога да променя факта, че Кевин е мъртъв.
Когато кажа, че детето ми е мъртво, не искам да ме съжаляват.
И сама мога да си се съжалявам, благодаря. Не го искам и от другите.
Искам да ме чуят и да ми помогнат да променим нещата.
Разберете нас, фермерите. Ние даваме на пазара това, което иска.
Искате мляко за $2, получавате крави в боксове. Просто е.
Хората трябва да започнат да искат от нас добра, здравословна храна.
И ние ще им я дадем. Обещаваме.
Изобретателни хора сме. Ще я доставим. Това е.
Гласувайте за промяна в системата. По три пъти на ден.
Купувайте от компании, загрижени за работници, животни, околна среда.
Когато отидете в супермаркета, изберете храни от този сезон.
Купувайте органични храни. Гледайте какво има в храната.
Четете етикетите.
Знайте какво купувате.
Една порция изминава средно около 2400 км от фермата до супермаркета.
Купувайте храни, отгледани наблизо.
Пазарувайте от пазарите.
Засадете си градина (дори да е мъничка).
Сгответе нещо със семейството си и го изяжте заедно.
Всеки има право на здравословна храна.
Завиждайте на САЩ - там бедните имат купони за храна...
Настоявайте в училищата да се сервират здравословни храни.
FDA и министерството на земеделието
трябва да пазят вас и семейството ви.
Кажете на конгреса на наложи стандарти за безопасни храни
и отново да въведе законът Кевин.
Ако се молите преди ядене,
молете се за храна, здравословна за нас и за планетата ни.
Можете да промените света. Хапка по хапка.
Искате промяна? www.takepart.com/foodinc
Искате промяна? www.foodincmovie.com
Превод: DDobrev