--- Norske undertekster av ojom ---
Våre matvaner har endret seg mer på 50 år enn de forrige 10.000 år.
Men måten maten vår selges på, er en illusjon av et gammeldags gårdsbruk.
Man går inn på supermarkedet ser bilder av bønder.
Stakittgjerdet, hesjene, våningshuset fra 1930-åra og grønt frodig gress.
Man fremhever denne landlige gårdsidyllen.
Det moderne Amerikanske supermarkedet har i gjennomsnitt 47.000 produkter.
Det er ingen sesonger i dette amerikanske supermarkedet.
Nå finner du ferske tomater hele året, plukket på andre siden av kloden,
plukket da de var grønne og modnet med etylengass.
Det er jo en tomat, men det er like mye en teoretisk tomat - idéen om en tomat.
Alt i kjøttdisken er helt fritt for bein.
Det er et slags slør som er plassert mellom oss og hvor maten kommer fra.
Industrien gir deg ikke sannheten om maten, fordi om du visste, ville du nok ikke spist den.
Hvis du følger kjeden tilbake fra plastpakken, vil du finne en helt annen virkelighet.
Virkeligheten er en fabrikk, ikke en bondegård.
Dette kjøttet behandles av enorme multinasjonale selskaper
som har svært lite å gjøre med gårdsbruk og bønder.
Nå kommer maten vår fra enorme samlebånd
hvor både dyrene og arbeiderne blir utnyttet.
Og maten har blitt mye farligere. Dette skjules med vilje.
Det er noen få multinasjonale selskaper som kontrollerer hele næringsmiddelindustrien.
De har kontroll over maten, helt fra frø til supermarked.
Dette handler ikke bare om hva vi spiser,
men om hva vi har lov til å si, hva vi får lov å vite.
Det er ikke bare helsen vår som er i faresonen
Selskapene tvinger bøndene til å tie. De vil ikke at denne historien kommer ut.
FOOD inc. (MAT A/S)
HURTIGMAT FOR ALL MAT
Hva med en nydelig kyllingsandwich?
ERIC SCHLOSSER, forfatter "Fast Food Nation"
Det høres veldg godt ut, men jeg har mest lyst på en burger.
Min favoritt til dags dato er hamburger og pommes frites.
Jeg hadde ingen anelse om at noen få selskaper endret maten og hvordan den lages.
Jeg har spist denne maten hele mitt liv uten å vite hvor den kommer fra,
uten å skjønne hvor mektig denne bransjen er.
Og det var dette med at denne verden er bevisst skjult for oss.
Jeg tror det er en av grunnene til at jeg ble en undersøkende journalist,
løfte sløret bort fra viktige temaer som skjules.
Hele næringsmiddelindustrien begynte egentlig med hurtigmat.
På 1930-tallet kom en ny type restauranter som ble kalt "Drive-in".
McDonald-brødrene hadde en svært vellykket drive-in,
men de bestemte seg for å kutte kostnader og forenkle.
Så de sa opp alle ansatte, fjernet mesteparten av menyen
og kom opp med en revolusjonerende idé om hvordan man driver en restaurant.
I bunn og grunn flyttet de fabrikken til baksiden av restaurantkjøkkenet.
De lærte opp hver arbeider til å kun repetere én eneste ting.
Ved å ha de til å gjøre én ting, kunne de gi dem lav lønn og de var lett å erstatte.
Maten var billig, den smakte godt så McDonald's ble en enorm suksess.
Denne mentaliteten om likhet, overenstemmelse og billighet,
brukt av mange og i stor skala får mange utilsiktede konsekvenser.
Når McDonald's er den største kunden av kjøttdeig i USA
og de ønsker sine hamburgere å smake helt likt overalt
endrer de hvordan kjøttdeig blir produsert.
McDonald's-selskapet er den største kjøperen av poteter
og en av de største kjøpere av svinekjøtt, kylling, tomater, salat, selv epler.
Disse store store hurtigmatkjedene vil ha store leverandører.
Og nå er det bare noen få selskaper som har kontroll over maten.
I 1970 kontrollerte de fem største slakterhusene bare ca 25% av markedet.
I dag kontrollerer de fire største mer enn 80%.
Det samme skjer nå for grisekjøttet.
Selv om du aldri spiser på en hurtigmatrestaurant,
spiser du nå kjøttet som produseres av dette systemet.
Du ser på etikettene, Bonde ditt og Bonde datt...
det er egentlig bare 3-4 selskaper som kontrollerer dette kjøttet.
Det har aldri eksistert så stor og mektig matindustri hele vår historie.
Tyson, f.eks., er det største slakterhuset i verdenshistorien.
Industrien endret hele måten kylling oppfostres på.
Fugler oppfostres på halvparten av tiden enn for 50 år siden, men blir dobbelt så store.
Folk liker hvitt kjøtt, så de re-designet kyllingen for å gi den større brystparti.
De endret ikke bare kyllingen, de endret bonden også.
I dag eier ikke bøndene sine egne kyllinger.
Et selskap som Tyson eier fuglene fra de klekkes til de slaktes.
- La meg begynne øverst. - Dette er "National Chicken Council".
*RICHARD LOBB, Nasjonalt Kyllingråd* Kyllingindustrien har laget en modell for produksjon, -
- bearbeiding og markedsføring av produktene
som andre næringsvirksomheter følger pga. enorm økonomisk vekst.
Vi produserer ikke kyllinger, Vi produserer mat.
Mesteparten gjøres mekanisk.
Det gjør at alle fuglene må ha nesten nøyaktig samme størrelse.
Det dette intensive systemet oppnår...
... er å produsere en masse mat,
på et lite område
til en svært billig penge.
Kan noen da forklare meg hva som er galt med det?
Dette lukter penger for meg.
VINCE EDWARDS, Oppdretter Ansatt av TYSON
Her er 16 kyllingfjøs.
Og Chuck's sønn har fire over toppen av åsen.
Kyllingindustrien kom hit, og ga en hjelpende hånd til hele nabolaget.
Her ligger mine kyllingfjøs.
Jeg har rundt 300.000 kyllinger.
- Hva vil du?
Vi har en kontrakt med Tyson
De har vært oppfostret kyllinger i mange mange år.
Det er ren vitenskap. De knakk koden.
Man kan oppfostre kylling i løpet av 49 dager, hvorfor vil du da ha en som bruker 3 måneder?
Du får mer penger i lomma.
Disse kyllingene får aldri se sola. De er i mørket mesteparten av tiden.
- Så du tror de bare ønsker å holde oss utenfor?
Jeg vet ikke. Om jeg visste, ville jeg fortalt det.
Det ville være fint om alle kunne se hva vi egentlig gjør,
men så langt som å slippe dere alle inn... Kan vi ikke gjøre.
Jeg forstår hvorfor bønder ikke ønsker å snakke...
fordi selskapet kan gjøre det de vil
med tanke på betaling siden de kontrollerer alt.
*CAROLE MORISON, Oppdretter Ansatt i PERDUE*
Men det har gått så langt at nå vil jeg si fra.
Jeg forstår hvorfor andre ikke ønsker å gjøre det.
Og jeg er bare kommet til et punkt der jeg ikke bryr meg. Noe må bli sagt.
Den er fælt her inne, støv flyr overalt. Det er møkk overalt.
Dette er ikke oppdrett. Dette er kun masseproduksjon, som på et samlebånd i en fabrikk.
Når de vokser fra en kylling,
og i løpet av syv uker har du en 2,5 kg's kylling,
klarer ikke føttene og innvollene å holde følge med den raske veksten.
Mange av disse kyllingene tar noen skritt
så deretter de bare ned. Det er fordi de ikke klarer
å holde oppe sin egen kroppsvekt.
Dette er helt normalt.
Antibiotika tømmes i materen som selvfølgelig passerer gjennom kyllingen.
Bakteriene blir motstandsdyktige, så antibiotikaen ikke virker lenger.
Jeg har blitt allergisk mot antibiotika og kan ikke ta dem.
Når det er mørkt inne i fjøsene, legger kyllingene seg.
Det gir mindre motstand når de skal fanges.
Tradisjonelt var det afro-amerikanske menn.
Nå ser vi flere og flere latin-amerikanske fangere.
Uregistrerte arbeidstakere,
de skjønner de ikke har rettigheter, så de klager ikke.
Selskapene liker denne type arbeidere.
Det spiller ingen rolle om kyllingene blir syke.
Alle kyllingene blir sendt til fabrikken for viderebehandling.
Selskapene har grep på bøndene på grunn av gjelden.
Å bygge et kyllingfjøs koster fra 2 til 2,5 millioner kroner
Og har man først bygd fjøset kommer selskapene stadig tilbake
med krav til oppgraderinger og nytt utstyr,
og oppdretteren har ikke noe valg.
De må gjøre det ellers mister de kontrakten.
På denne måten holder de bøndene under kontroll.
De tvinger bøndene til å bruke penger,
gå til banken og låne mer penger. Gjelden bare øker.
Det å ikke kunne ha kontroll i din egen bedrift er nedverdigende.
Det er som å være en slave for selskapet.
Selskapet PERDUE ønsket ikke å la seg intervjue...
Carole's kontrakt ble annullert da hun nektet
å oppgradere til mørke ventilerte tunnellfjøs.
En typisk oppdretter med to fjøs, har lånt nesten 3 millioner kroner,
men tjener bare rundt 100.000 i året.
MAISSE VALGFRIHET
MICHAEL POLLAN, Forfatter av "The Omnivore's Dilemma"
Det at man må skrive en bok for å informere folk om maten de spiser
er bare et tegn på hvor langt fra virkeligheten vi er.
Vi har da vel rett til å få vite om maten vår...
"Hvem eier den, Hvordan gjør de det?"
"Kan jeg få ta en titt på kjøkkenet?"
Da jeg prøvde å få å forståelse den industrielle matsystemet,
tenkte jeg veldig enkelt. Jeg ville spore kilden til min mat.
Man går gjennom supermarkedet, og ser variasjon og overflod, tror man.
Det er en illusjon av mangfold.
Det er bare noen få selskaper som er involvert og det er bare noen få avlinger involvert.
Det som overrasket meg mest da jeg begynte å spore maten tilbake,
var at jeg havnet jeg på samme sted, og det var en maisåker i Iowa.
Enorme mengder av vår industrielle mat viser seg å være varianter av mais.
Mais har erobret verden på mange måter.
Det er en bemerkelsesverdig plante.
For 100 år siden kunne bonden dyrke ca 5 spann mais på ett mål jord.
I dag er det ikke noe problem å dyrke 50.
Det er en utrolig prestasjon som både bøndene, gjødsel-produsentene
og plantevern-produsentene fortjener en stjerne i margen for.
I USA i dag, blir 30% av landmassen brukt til mais.
Det er i hovedsak regjeringens politikk som
sørger for at vi kan dyrke mais billigere enn det det egentlig koster.
*TONY RUSH, Visepresident, Am. Maisprodusenters Forening*
Sannheten er at vi har betalt overproduksjon, takket være store multinasjonale interessene.
Grunnen til at regjeringen reklamerer så mye for mais er...
...Cargill, ADM, Tyson, Smithfield...
har interesser i å kjøpe maisen under produksjonskostnaden.
De bruker interessen og de gedigne pengesummene
for å smøre kongressen til å gi oss den kvoten vi nå har.
En landbrukskvote, som egentlig burde kalles matkvote,
samler loverne for hele matøkonomien.
Gårdspolitikk fokuseres alltid på hva vi har av råvarer,
fordi disse kan langtidslagres.
Vi oppfordrer bønder til å dyrke så mye mais de kan, bli store og samle avlingen.
Vi subsidierer bønder pr vektenhet.
Vi produserte mye mais og de fant på nye ting med den.
*LARRY JOHNSON, Avlings-forsker* - Vi designer nå maten vår.
Vet vet hvordan vi skaper ny konsistens og smak..
Og vi samler all denne kunnskapen,
designer nye matvarer som ikke råtner eller harskner i kjøleskapet.
Den største fremskrittet i de senere år var selvfølgelig fruktose-rik maissirup.
Jeg vedder på at i hyllene på supermarkedet,
har 90% av maten basisinnhold fra enten mais eller soyabønner.
og mesteparten inneholder begge.
MAIS-BASERTE PRODUKTER:
Mais er et kjemperåstoff. En stor kjerne av stivelse,
som du kan bryte ned og sette sammen igjen.
Du kan lage fruktose-rik maissirup.
Du kan lage maltodextrin,
diglyserider, xantangummi og askorbinsyre.
Alle disse merkelige ingrediensene i ferdigmat,
er utrolig nok stort sett laget av mais.
Og du kan bruke det til dyrefór.
Mais er den viktigste komponenten i fóret
om det er kylling, svin, storfe... hva som helst
I økende grad fórer vi mais til fisken
om vi spiser tilapia eller oppdrettslaks.
Vi lærer fiskene å spise mais.
Det faktum at vi hadde så mye billig mais
gjorde det mulig for oss å senke ned prisen på kjøtt.
En gjennomsnittlig amerikaner spiser over 90 kg
kjøtt per person per år.
Det ville ikke vært mulig uten fóret laget av mais.
Siden man selger mais billigere enn det det koster å lage den,
kan innkjøperen kjøpe mais
til en brøkdel av hva det koster å dyrke,
slik at alle dyrene oppfostres på fór fra midtvesten
Det er et edderkoppnett av veier og jernbanespor
over hele landet der mais fraktes fra dyrkeområdene til "CAFO"ene.
CAFO = Konsentrert gruppe fór-automater
Kyr ikke er utformet til å spise mais.
Evolusjonen designet dem til å spise gress.
Og den eneste grunnen vi mater dem med mais
er fordi mais er veldig billig
og mais feter dem opp raskt.
ALLEN TRENKLE, Ekspert på Vominnhold
- Hvor har du hånda di?
- Jeg er faktisk inne i vomma...
det første kammeret i kyrnes mage.
Det er ikke... Det er litt vanskelig å se.
Du kan se den flytende delen her.
- Gjør det vondt for kua? - Nei.
Der er mikroorganismer, bakterier i vomma, millioner av dem.
Dyrene utviklet seg av å spise gress.
Det fins noen undersøkelser som indikerer at en diett
med høyt maisinnhold resulterer i magesyrebestandig E. Coli.
Og da vil jo E. Coli 'en bli farligere.
Så man fórer altså storfé med mais
og E. Coli, som er en helt vanlig bakterie, utvikler seg
videre, den mutérer og det dukker
opp en som kalles E. Coli 0157: H7, altså en helt ny bakterie.
Og det er et produkt av denne oppfetings-fóret
et produkt av fóringspolitikken.
Dyrene står til anklene i møkk hele dagen.
Så hvis en ku har denne bakterien, smittes de andre.
Pelsen deres er dekt med møkk, når de kommer til slakteriet,
Og hvordan kan slakteriet, som slakter 400 dyr i timen,
forhindre at møkka havner på de andre skrottene?
Slik havner altså møkka i kjøttet.
Og nå har altså denne bakterien som ikke eksisterte før, havnet i næringskjeden vår.
UTILSIKTEDE KONSEKVENSER
Et hurtigmats-mareritt kan bli verre.
En to år gammelt barn døde i dag i Seattle.
Og morderen? Skjemt kjøtt fra "Jack In The Box" hamburgere.
En landsomfattende tilbakekalling i dag
av mer enn 140 tonn kjøttdeig.
En kvart million kilo kjøttdeig...
I dag trekkes "Con Agra" kjøttdeig tilbake.
Man finner ikke E. Coli bare i kjøttdeig lenger...
man finner den i spinat, eplejuice...
og dette er på grunn av avsig fra våre enorme gårdsbruk.
90 bekreftede tilfeller av E. Coli forgiftning.
Grunnen til dette: rå, pakket spinat.
Dette er det 20. E. coli-utbruddet fra grønnbladede planter
bare det siste tiåret.
I årevis under Bush-administrasjonen,
var personalsjefen ved USDA
var tidligere sjefslobbyist
for kjøttindustrien i Washington;
Adm. Dir. på mattilsynet var den forrige konserndirektøren
av Landbrukssamvirket.
Disse regulerings-etatene
kontrolleres av de selskapene
som selv burde bli gransket og regulert.
ConAgra, som nylig trakk tilbake peanøttsmør
forurenset med salmonella,
var klar over problemene i sine anlegg for to år siden.
Mattilsynet gjennomførte i 1972 ca 50.000 inspeksjoner.
I 2006 var tallet nede i 9.184 inspeksjoner.
Det har alltid eksistert matforgiftning.
Siden mer og mer teknologi blir brukt i produksjon av mat,
burde det jo bli tryggere, ikke mer forurenset.
Men foredlingsanleggene har blitt større og større.
Dette er perfekte forhold for å spre mikroorganismer,
som er sykdomsfremkallene i det vide og brede.
2007: Tilbakekallingen av frossen hamburger har kommet opp i 10 millioner kilo.
Nok kjøtt å lage en hurtigburger til alle voksne i Amerika blir tilbakekalt.
På 1970-tallet var det tusener av slakterier i USA.
I dag har vi 13 slakterier som prosesserer mesteparten av storfekjøttet som selges i USA.
Nå kommer hamburgeren fra tusenvis av forskjellige kyr, alt malt til en eneste farse.
Oddsen for å smitte alt kjøttet skyter i været siden det holder med bare en syk ku.
Det er utrolig hvor feigt vårt reguleringsapparat er når du ser nøye på det.
Og det er slik bransjen vil ha det.
Her er USDA-hovedsetet.
*BARBARA KOWALCYK, Matsikkerhetsadvokat*
- Vi kunne få fem minutter.
Vel, kanskje så mye som 15 min. Vi må nå dette møtet kl 16:00.
*PATRICIA BUCK, Matsikkerhetsadvokat* Barbara's mamma
Så hvis jeg begynner å gjøre sånn, eller begynne å bla i papirene, er tiden der.
Jeg er registrert republikaner, og har alltid vært ganske konservativ.
Jeg regnet aldri med gjøre dette og heller ikke jobbe så nært mamma.
- Skal vi hit?
Nei. Det er denne veien.
Forholdet mellom min mor og jeg har nådd et helt nytt nivå.
Da er vi her.
- Hei. - Hallo.
- Hvordan har du det? - Jeg er Pat.
- Hei, Pat. - Barb Kowalcyk.
- Etter den første store dytten
for å lage matreglement, ble folk bare selvgode.
Vi reduserte midlene til Mattilsynet.
I økende grad har vi belagt oss på at industrien har kontroll.
Og nå har vi, egentlig, mistet vårt system.
Du er en av de store kongene på haugen
for mattrygghet, og det er en veldig viktig sak.
Det er veldig personlig for meg og min familie.
Vår støttearbeid for mattrygghet begynte for seks år siden
Da min to-og-et halvt år gamle sønn Kevin
ble smittet av E. Coli 0157: H7
Han gikk fra å være en sunn og vakker liten gutt.
Jeg har et lite bilde med meg som ble tatt to uker før han ble syk.
Han gikk fra dét til å dø på 12 dager.
I juli 2001 dro familien vår på ferie.
Hadde vi visst hva som skulle skje, ville vi aldri dratt hjem igjen.
Vi åt til sammen tre hamburgere før han ble syk.
Vi oppdaget blod i Kevin's diaré, så vi tok ham med til legevakten.
Og de sa: "Vi har fått -
- resultatene tilbake fra Kevin's prøver -
- og han er smittet med hemoragisk E. Coli".
De informerte oss om at Kevin's nyrer begynte å svikte.
Kevin fikk sin første dialysebehandling.
Han fikk ikke lov til å drikke vann.
Vi fikk små svamper som vi dyppet
i en kopp vann og ga ham det.
Og...
Han...
Bet hodet av en av dem.
Man har aldri sett noen tigge.
Han tigget etter vann. Det var alt han snakket om.
De ville ikke la noen bringe drikke inn i rommet
fordi alt han da snakket om var...
Vann.
Jeg vet ikke om han skjønte hva som skjedde med han...
Jeg håper... Jeg vet ikke.
Å se dette vakre barnet gå fra å være helt frisk,
til å dø på 12 dager...
var helt uvirkelig...
at dette kunne skje ved bare å få i seg...
mat...
Det som var enda mer fornærmende,
var at det tok oss nesten to eller tre år,
og måtte ansette en privat advokat,
for å faktisk finne ut dette matchet tilbaketrekkingen av et parti kjøtt.
Den 1. august var min sønn allerede på sykehuset.
De kjørte en E. Coli-prøve ved fabrikken som slo ut positivt.
De trakk ikke tilbake kjøttet før 27. august,
16 dager etter at han døde.
Hvis vi har noen flere høringer, som jeg er sikker på at vi får,
vil jeg gjerne har deg som vitne.
- Fortsett å kjemp. - Takk. Du også.
Du kommer aldri over ditt eget barns død.
Du finner en ny måte å leve på.
- Denne veien? - Ja.
- Skal vi gå denne veien? - Mm-hmm.
Vi stolte på vår regjering
for å beskytte oss og...
vi blir ikke beskyttet på det mest grunnleggende nivå.
I 1998 implementerte USDA mikrobiell testing
for salmonella og E. Coli 0157: H7.
Tanken var at hvis en fabrikk gjentatte ganger feilet disse testene,
ville USDA stenge anlegget
fordi de åpenbart hadde et repeterende forurensningproblem.
Kjøtt og fjærkre-foreninger brakte umiddelbart USDA for retten.
Domstolene sa at i utgangspunktet har ikke USDA
myndighet å stenge ned fabrikkene.
Det det betydde var at du kan spise et halvkilo storfe eller fuglekjøtt
som salmonella stortrives i og USDA kan ikke gjøre noe med det.
En ny lov ble innført som direkte årsak av dette
og denne loven ble kjent som Kevin's lov.
Denne loven skulle gi makten tilbake til USDA, slik at de igjen kunne
stenge fabrikker som produserte forurenset kjøtt gjentatte ganger.
Dette burde jo være rett frem sunn fornuft og helt logisk.
Vi har jobbet med dette i seks år nå og det har fortsatt ikke ført frem.
*PHIL ENGLISH, Medsponsor, Kevins Lov*
Jeg tror at det kanskje et er en større mulighet
å få loven på papir denne gangen.
Jeg tror at fra forbrukerens ståsted, ville de fleste støtte idéen om
å betale litt mer for en garantert høyere sikkerhetsstandard.
- Ja. - Men jeg vet også at det er andre spillere
- i matindustrien... - Vi vet.
... som har en tendens til å bekymre seg,
Fordi det blir sett på som ekstrakostnader.
Jeg tror fordelen her er...
- Noen ganger føles det som om industrien er bedre beskyttet enn min sønn.
Det er dette som motiverte meg til å bli en talsmann.
I det siste året alene har det vært
svært mange utbrudd grunnet matvarer
som har resultert i betydelige tap.
Det er tydelig at overvåkningen og beskyttelsen av maten
ikke møter behovene til amerikanske familier.
Det er veldig tungt for meg å fortelle Kevin's historie.
Men den eneste måten jeg kan forhindre at dette skjer med andre
er å gå ut og snakke om det.
To E. Coli -utbrudd skjedde den dagen.
"Utbrudd nr. 7 bekreftet i Indiana"
Seks av dem er grunnskoleelever,
én er et søsken og det er enda en i et annet fylke i Kentucky.
Det blir syv år
siden min sønn døde.
Alt jeg ønsket selskapet gjorde
var å si "Vi beklager".
"Vi produserte et dårlig produkt - "
" - som tok livet av barnet ditt - "
" - og dette skal vi gjøre for å unngå gjentakelse".
Det var alt vi ønsket fra dem.
Men det klarte de ikke.
Det industrielle matsystemet er alltid på utkikk etter større effektivitet.
Men hvert nye steg i dette fører til problemer.
Hvis man slutter å fóre storfé med mais,
og gir dem gress i fem dager,
vil 80% av dets E. Coli i tarmene forsvinne.
Men det er selvfølgelig ikke dét bransjen gjør.
Industriens løsning på slike systematiske problemer
er ikke å snu seg og sjekke hva som er galt,
men løser dette med høyteknologi som gjør at systemet overlever.
En 5x5 trykkutjevner... Lavt nivå. Lavt nivå.
Dette er vårt driftssenter. Vi kontrollerer alle våre anlegg herfra.
Her er Chicago, Georgia, Utah, Kansas,
Nebraska, Texas, L.A, Ohio.
Vi kontrollerer alle nivåer på girkassene, hastigheten på motorene.
vi kan endre alt herfra.
Vi bygde det som fra en matsikkerhet- standard, er foran alle de andre.
Vi tror vi kan redusere antall hendelser av E. Coli 0157: H7.
Men jeg begynte nettopp å arbeide med ammoniakk og ammoniumhydroksid.
Ammoniakk dreper bakterier,
så det ble et verktøy i prosessen.
Jeg er egentlig mekaniker.
Vi designer våre egne maskiner.
Det ferdige produktet: Hamburger fyllstoff, renset med amoniakk for å drepe E. Coli.
- Er de fleste hamburgere laget av ditt kjøtt?
- 70%.
I løpet fem år tror jeg vi er oppe i 100%.
Vi har noen konkurrenter.
Jeg tror vi skal vinne over dem.
Igjen, det er et samarbeid mellom vitenskap og teknologi.
MENYEN
som koster minst...
Jeg vil ha en dollar-meny.
5 cheeseburgere, 2 kylling-sandwich, 2 små Sprite, 1 stor Cola Totalt kr. 65,- inkl moms
Vi tenkte ikke engang på å spise sunt fordi vi tenkte at alt var sunt.
- Værsågod. - Takk.
- Ha en fin dag. - Du også. Tusen takk.
Nå som jeg skjønner at maten er veldig usunn for oss,
får jeg dårlig samvittighet når jeg mater barna mine med det.
Men vi har ikke tid til å lage mat fordi vi drar kl 06:00 på morgenen.
Vi kommer ikke hjem før 21-22 om kvelden.
Når du har bare en dollar å bruke og du har to barn å brødfø,
går du enten til markedet og prøver å finne noe er billig
Eller kjører rett til en drive-through og få to små hamburgere til dem og sier "Ok. Her. Spis".
Det er dette som skal mette, ikke enkeltvarene i kolonialen.
Se på brokkolien.
Den er altfor dyr.
"kr. 18.- pr stk"
- Hva vil du ha å spise da? - Mamma.
Finn ut hvor mange det går på kiloen.
- Det kan vi ikke kjøpe. - Hvorfor ikke?
Du får bare to - tre.
- Nei. Kom igjen. - Åeh!
Vi finner jo godterier som er billigere. Potetgull som er billigere. Brusflaskene er veldig billige.
Noen ganger ser du på grønnsaken og sier:
"Ok, for dette kan vi kjøpe to hamburgere-"
"-her borte, til samme prisen."
Hvorfor er det sånn at du kan kjøpe
en dobbel-cheeseburger på McDonald's for en femmer,
og du kan ikke engang få toppen av brokkolien for 5,-?
Vi har forskjøvet vår næringsinntaket over til de dårlige kaloriene og, og...
og det er ikke noe uhell.
Grunnene til at disse kaloriene er billigere er fordi de er tungt subsidiert.
Og dette er direkte tilknyttet gårdsdriften,
og hvilken landbrukspolitikk vi har.
Alle disse snacks-kaloriene er de samme som kommer fra design-råvarene,
med underpriser - fra hvete, fra mais og fra soyabønner.
Ved å produsere kaloriene veldig billig får man en av hovedgrunnene til at fedme styres av lønna di.
Tidligere i menneskets historie, slet en større andel av oss med å sørge for nok mat og nok kalorier.
Nå er problemet for mange kalorier.
Industrien skylder på fedme og personlighetskriser.
Men når du designer matvarer rører man med menneskets utvikling.
Faktum er at vi er bare er utviklet til å skjønne tre behov... salt, fett og sukker.
Disse tingene er svært sjeldne ute i naturen.
Nå er sukker tilgjengelig døgnet rundt i enorme mengder.
Vi spiser 70 kilo sukker i året.
Denne dietten av fruktose-rik maissirup
og raffinerte karbohydrater
fører til insulin-topper
som etterhvert brytes ned mens kroppen vår lager sukker.
- Min mann er diabetiker.
En av mine største bekymringer er at han kan bli blind.
Han går inn i en... noen ganger skjelver han,
så jeg er redd for at skal miste evnen til å kjøre bil,
siden det er hans yrke.
Vi må vurdere medisinen hans.
Hva blir det? 400 kroner?
- 50 piller koster meg ca 730 kroner. - Men han går på to forskjellige typer.
Over 500,- for en type og deretter over 500,- for en annen.
Det tar mye av inntekten vår.
Vi må velge mellom å kjøpe medisin å være sunn
eller kjøpe grønnsaker for å være sunn.
Så hva skal vi gjøre?
Det er vanskelig å se at faren min lider av diabetes og sånn.
Og det er veldig trist å vite at min søster kan ha det.
*ROSA SOTO, Senter for offentlig helseforsvar* Det er noe med måten vi lever på, -
*ROSA SOTO, Senter for offentlig helseforsvar* - hvordan vi lever, hvor vi kjøper maten vår
og hvilke typer mat vi har tilgang til som forårsaker denne epidemien.
Det er ikke bare samfunnet vårt. Det er ikke bare her på strøket. Det er overalt.
Hvor mange av oss kjenner en person i familien med diabetes?
Hva med to?
Tre? Opp med hånden...
Før var det slik at type 2 diabetes bare rammet voksne.
Men nå har det blitt en epidemi blandt ungene våre.
1 av 3 Amerikanere født etter år 2000 vil få tidlig utviklet diabetes.
Blandt minoritetsbefolkningen, vil antallet være oppe i halvparten.
DER GRESSET GROR
Alt vi har gjort i det moderne industrielle jordbruket
er å dyrke raskere, fetere, større, billigere.
Ingen tenkte på E. Coli, Type 2 Diabetes
og den økologiske helsen til hele opplegget.
Vi selger ut småbøndenes erfaring med jordbruk
vi selger dette til store konferanserom 1600 kilometer unna
hvor medlemmene tar avgjørelser og ikke berøres
med konsekvensene av disse beslutningene.
Alt kommer fra gress.
Man vet jo at de ikke spiser mais, beinmel
eller kyllinggjødsel som slippes ut her nede i dalen.
Evt døde kyllinge.
De spiser jo faktisk gress, høy... du vet, kløver, timotei, urter. De er planteetere.
Hvis man fórer dem med mais, må man høste maisen, transportere den,
Så blir du nødt til å transportere vekk den møkka som kommer ut baken.
Her er jo... det er jo... det er jo det som er hele greia.
Kua gjødsler, klipper gresset, sprer gjødsel uten maskiner, høster sitt eget fór
Kua gjør alt selv, i sanntid. Helt rene penger.
Den industrielle matsystemet ble gradvis så
bråkete, illeluktende, et umenneskelig sted,
Folkene som driver disse anleggene ikke vil at noen skal komme dit,
fordi da ville folk se den fæle sannheten.
Da ville vi miste all troverdighet, integritet
og ansvarlighet i næringsmiddelindustrien.
Hvis vi hadde satt glassvegger på alle de megafabrikkene,
vi ville hatt et helt annet system i dette landet.
Vi har tillatt oss å bli så frakoblet og ignorante
om noe som er så intimt
som maten vi spiser.
For en forskjell det er å være her ute i frisk luft, solskinn, fuglene synger i trærne.
Men ifølge USDA, er dette uhygienisk fordi vi er utendørs.
De prøvde å stenge driften.
Det største sirkus vi hadde var da de prøvde å legge alt ned fordi dette var uhygienisk.
Kan du forestille deg det?
Så vi sendte prøver til et lokalt laboratorium.
Vårt gjennomsnitt 133 lå på CFU. (Bakteriekolonier)
Og de fra butikken hadde i gjennomsnitt 3600.
De hadde i tillegg badet i 40 klorbad. Våre har ikke engang sett klor.
Mange lurer på om dette virkelig er sant "Er dette bærekraftig?"
Det hele er et så merkelig spørsmål...
Fordi, ja, vi er like effektive,
hvis du trekker fra alle ineffektivitet i industrien.
Jeg har hatt folk kommer opp på bondens marked
og sier "Hva, 15 kroner for 12 egg?!"
Og de drikker fra en boks brus til 3 kroner.
Hei, gris. Hei, grisene.
Jeg blir slått av hvor vellykket vi har vært
Ved å treffe midt i blinken på feil mål.
Man har lært seg f.eks. med storfe å...
plante, gjødsle og høste mais ved hjelp av GPS.
Men ingen setter seg tilbake og spør:
"Burde vi fóre kyr med mais?"
Vi har blitt en kultur av teknikere.
Alla sammen tenker på hvordan man gjør det.
Men ingen tar et skritt bakover og spør "Hvorfor?!"
Det er blitt en kultur som ser grisen som en protoplasmisk, livløs figur,
som kan manipuleres til hvilken som helst kreativ design så mennesket kan meske seg i det.
Slik mentalitet kan føre til at mennesket i sitt eget
samfunn, kultur og nasjon ses på med samme type forakt,
respektløshet og kontrollerende mentalitet.
Anlegget ligger i en liten by kalt Tar Heel, midt i en svært fattig område.
*EDUARDO PEÑA, Fagforeningsplanlegger*
Smithfield har mestret -
kunsten i å plukke og velge en arbeidsstyrke de kan utnytte.
Disse kommer fra lokal arbeidskraft, de fattige hvite, de fattige svarte.
De gikk gjennomt arbeidsstokken svært raskt.
De må hentes med buss hele veien fra Dentsville i SørCarolina, til Clinton i NordCarolina.
En avstand i sirkel på 160 km, hvor alle de ansatte kommer fra.
BILDER FRA ARBEIDERNES SKJULTE KAMERAER
*Smithfields arbeidere forteller:* - De har samme mentalitet mot arbeidere som for grisene.
Man trenger ikke tenke på grisens komfort. De er her bare midlertidig. De skal jo slaktes.
Og de har samme synspunkt til arbeiderne.
Man trenger ikke bry seg med arbeideren fordi alt har jo en ende, til syvende og sist.
"DØDSGULVET"
32.000 griser slaktes her hver dag.
2000 skrotter blir behandlet hver pr time.
Siden så store mengder med kjøtt og innvoller håndteres,
får arbeiderne infeksjoner i neglene. Til slutt ramler de bare av.
Man blir jo dekt med blod, avføring og urin. Så det er lett å bli syk her nede.
Du gjør samme bevegelse for samme delen på slaktet kontinuerlig.
Du blir behandlet som et menneskelig maskin.
Ansatte ikke har råd å slutte, og dette vet Smithfield.
Og slik har de kontroll på oss.
For 100 år siden skrev Upton Sinclair "The Jungle"
Da hadde man en kjøtt-avtale med enorm makt.
Øst-Europeiske innvandrere ble misbrukt siden ingen offentlig regulering eksisterte.
Det oppsto fryktelige og skjemmende skader til og med dødsfall.
Ting ble bedre, men det gikk sakte.
Teddy Roosevelt overtok denne kjøtt-avtalen.
Fagforeningene organiserte etterhvert slakterne,
og de fikk da en av de aller beste industriarbeidsplassene i USA.
Ved 1950-tallet var det å være slakter nesten det samme som å bil-bygger.
Man hadde god lønn, gode fordeler, pensjon.
Og hva skjedde så? Jo, slakteri-selskapene ble større
for å dekke behovene til hurtigmatindustrien,
som etterhvert ble deres største kunde.
Noen av slakteri-selskapene som IBP
begynte å bruke de samme metodene som hurtigmat-bransjen.
De kuttet lønninger, ødela for fagforeningene,
og økte hastigheten på produksjonen.
De ga dem samme arbeidsoppgave igjen og igjen og igjen.
Og å jobbe som slakter er nå en av de farligste jobbene i USA.
Slakte-industrien har også, rekruttert en ny slags innvandrere
de ulovlige og nyankomne innvandrere fra Mexico.
Mange av de ulovlige innvandrerne som kom til Amerika,
jobbet før som maisbønder i Mexico.
NAFTA førte til en flom til Mexico,
av billig amerikansk mais.
Dette gjorde at 1,5 millioner meksikanske bønder mistet jobben.
De klarte ikke konkurrere med billig mais fra Amerika.
Så hva skjedde med disse 1,5 millioner bøndene?
Slaktere som IBP, National Beef og Monfort begynte med aktiv rekruttering i Mexico.
Selskapene annonserte i radio og aviser.
IBP satte opp en bussrute i Mexico for å bringe arbeidere inn til USA.
Regjeringen lukket øynene i mange år mht denne rekrutteringen av innvandrere.
Men nå har anti-innvandrings- politikken trådd i kraft,
men de rører ikke selskapene. Regjeringen slo til mot arbeiderne.
TAR HEEL, NORD-CAROLINA Kl. 04:00 på morgenen
*EDUARDO PEÑA, Fagforeningsplanlegger*
Agenter arresterer Smithfield- arbeidere på denne godsbilparken.
Dette er en avtale mellom Smithfield og innvandrings-myndighetene.
De kvitter seg med 15 arbeidere per dag, men du opplever ingen store raid.
På den måten påvirker det ikke produksjonslinjen.
Du trenger ikke fortelle dem noen ting.
- Sir, vi prøver å... - Hun spurte meg et spørsmål.
- Hun spør oss, ikke deg.
Jeg ser ingen som arresterer noen Smithfield ledere.
Ingen av de ansvarlige i selskapet arresteres.
Det vi ser er at de arbeiderne som produserte og jobbet hardt på fabrikken, blir arrestert.
Man ønsker betale minst mulig for maten.
Men skjønner ikke at det koster.
Disse arbeiderne har vært her i 10-15 år
De laget bacon og den marinerte flatbiffen av svin,
og nå blir de behandlet som kriminelle.
Og disse selskapene tjener milliarder av dollar.
Smithfield ønsket ikke å la seg intervjue...
DE SKULTE KOSTNADENE
Er "lave priser" det eneste som er viktig?
Hvem ønsker å kjøpe den billigste bilen?
Vi er villige til å subsidiere
næringsmiddelindustrien for å skape en "mystikken"
rundt billig mat,
når det faktisk blir svært dyrt mat
når du legger sammen miljøkostnader,
samfunnsmessige kostnader, helsekostnader.
Den industrielle maten er ikke ærlig mat.
Den er hverken priset, produsert eller behandlet ærlig.
Det er ingenting ærlig med den maten.
Jeg kan ikke tenke meg bedre bruk av en Smithfield boks.
- Det var en ca femtimers kjøretur, rundt 50-60 mil.
Så ja. Det er verdt det.
Jeg har ikke noe ønske om å utvide eller bli større.
Mitt ønske er å produsere den beste maten i verden
Og helbrede.
Og hvis da flere kommer til vår del av landet og ønsker ting,
måtte Gud hjelpe meg å finne ut hvordan vi skal møte behovene
uten at det går utover integritet.
Det er dit jeg har kommet.
Jeg har overhodet ingen ønsker å selge varene mine på Wal-Mart.
Så snart du higer etter den type økning,
ser du annerledes både på kunden, produktet og bedriften...
Alt som er viktig, vil du få et helt nytt syn på.
"NATURLIGE PRODUKTER" Matutstilling i Anaheim, California
Dette er vår nye økologisk type popcorn.
Dette er Vitasoy soyamelk, den beste soyamelken i hele verden.
Da dette opplegget startet var det på størrelse med kolonnen til høyre her.
*GARY HIRSHBERG, Adm. Dir. STONYFIELD GÅRD*
Flere av oss sov i bodene våre.
*GARY HIRSHBERG, Adm. Dir. STONYFIELD GÅRD* Vi hadde ikke råd til til hotellrom.
Den økologiske veksten er på over 20% årlig.
Det er en av de raskest voksende segmentene i næringsmiddelindustrien.
Vi klarer ikke bli kvitt kapitalismen.
i allefall ikke i løpet av den tiden
vi trenger til bremse global oppvarming
og reversere de farlige utslippene til luften, maten og vannet vårt.
Vi må få fart over sakene.
Hvis vi prøver å få til dette helt perfekt og sier "Vi skal kun kjøpe -"
"- mat fra de beste økologiske bøndene -"
"- bare innenfor kommunen", klarer vi ikke få dette til.
Som en miljøforkjemper, skjønte jeg raskt at selskapene var kilden til all forurensningen.
Kilden til alt det som ødelegger jorden.
I fagskolen kom jeg over et lite institutt
som heter New Alchemy Institute,
Disse var en gruppe opprørske biologer.
Mitt håp er å gi deg...
Vi forkynte en slags type ny religion,
som utviklet mat, og nye alternativer for behandlig av avfall,
men vi forkynte for å bli overbevist.
Vi var avhengig av et støtteapparat som ikke hadde midler,
og vi klarte ikke å nå det publikum
som virkelig trengte denne beskjeden.
Jeg innså at vi ikke kan være David mot Goliat.
Vi må bli selve Goliat.
Da vi startet, hadde vi syv kyr på gården.
Vi ønsket å bevise at bedriften kunne bli en del av løsningen
til verdens miljøproblemer.
Samtidig måtte vi bevise at vi kunne drive svært lønnsomt.
I dag, i 2008, er vi ikke bare det
3. største varenavnet for yoghurt i Amerika,
men vi er blant de mest lønnsomme.
Stonyfield ble kjøpt opp av DANONE -gruppen. En samling matselskap verdt ca 125 milliarder
Gary driver enda Stonyfield.
Dette er interessant...
Dette lille selskapet inngår i Kraft, men det er det ingen som vet.
Dette har blitt det nye Pepsi. Dette er det nye Kellogg's.
- Kashi er Kellogg's? - Ja.
- Dette er Colgate nå. - Å, er det?
Dette er et av de selskapene som startet som oss.
Klarer de å beholde sjelen og opplegget når de gjør det så godt?
Godt spørsmål.
Disse store bedriftene vokser gjennom oppkjøp, ikke vha økologisk mat.
Coke, Pepsi, Kellogg's, General Mills...
alle tar tilfart nå, inn i den økologiske matvarebransjen.
LILAC RIDGE - GÅRDEN, Vermont Leverandør til Stonyfield
Når Wal-Mart kjøper inn økologisk, blir jeg begeistret.
Jeg har drømt om den dagen jeg kan sitte sammen med gigantbedriftene
og snakke om økologiske matvarer og bærekraft.
AMANDA ELLIS-THURBER, Økologisk bonde
- Vi jobber begge for Wal-Mart.
- Du vet at vi aldri har handlet på Wal-Mart før?
- Ja. - Er ikke det fantastisk?
- Så vi måtte oppsøke deg. - Ja!
- Vi boikottet Wal-Mart for lenge siden og fortsatte med det.
Wal-Mart er veldig følsom for sitt rykte.
De har tydeligvis blitt bakvasket,
sannsynligvis mer enn noen annen forhandler i vår nåværende økonomi.
Egentlig er det en ganske lett avgjørelse å støtte opp om
økologisk mat eller lignende, basert på hva kunden ønsker.
Vi ser det og responderer på det. Så hvis kunden vil ha det,
er det veldig lett å gå bakveien og presse seg fram for få det til å skje.
Når jeg treffer mine gamle miljøvenner, blir mange i utgangspunktet skremt
over hvilken type bedrifter jeg har i dag.
Men når jeg forklarer hva det innebærer å få innkjøpskontrakt fra Wal-Mart,
ikke kilo, men tonnevis av plantevernmidler,
ugressmiddler og kunstgjødsel.
Da slutter vi å snakke om følelser og begynner med rene fakta.
- Det dere gjør her er et sjakktrekk.
Jeg så ikke dette komme. Jeg tror ikke Wal-Mart plutselig
plutselig fikk en moralsk åpenbaring. Det handler om økonomi.
Jeg kan diskutere med mine radikale venner hele dagen lang,
men ingen kommer unna det faktum
at et salg verdt enda en million dollar til Wal-Mart
bidrar til å redde verden.
I begynnelsen av det forrige århundre,
kunne en gjennomsnittlig bonde brødfø seks til åtte personer.
Nå kan en gj.snittlig bonde gi mat til 126 mennesker.
De er de mest produktive mennesker som noensinne har levd.
Endringene nede på gården har vært
betydningsfull og radikal, men usynlige for de fleste av oss.
Hvem vet egentlig hva en bonde gjør?
Bondens livsstil er revolusjonert.
FRA FRØ TIL SUPERMARKED
For 10.000 år siden, begynte bønder å ta vare på sine beste frø
og plantet disse året etter.
Slik har frøene utviklet seg. Det er slik mais ble utviklet, -
*TROY ROUSH, Visepresident Maisdyrkernes Organisasjon* - fra stort sett ugress, -
*TROY ROUSH, Visepresident Maisdyrkernes Organisasjon* - til den ekstremt produktive -
*TROY ROUSH, Visepresident Maisdyrkernes Organisasjon* - planten det er i dag.
Det at enhver bedrift kan eie sin egen avling
er en veldig ny idé. Det var ikke før på 80-tallet
at Høyesterett sa at man kan ta patent på liv.
Og det åpnet slusene
til arbeidet med å patentere de mest verdifulle deler av livet,
som er da er blitt til de avlingene vi er helt avhengige av.
MONSANTO er en kjemisk bedrift.
De produserte DDT, Agent Orange i Vietnam,
og da begynte de med utviklingen av "Roundup".
Vi begynte å høre om genmodifiserte soyabønner
som overlevde Roundup.
Når det ble sprøytet med Roundup,
døde absolutt alt av planter
med unntak av denne typen soyabønner.
I 1996, da MONSANTO begynte å selge "Roundup"-klare soyabønner, var bare 2% av bønnene genmanipulert.
I 2008, hadde 90% av bønnene dette MONSANTO-eide genet.
Jeg kan huske da det første forbudet mot å ta vare på egne frø kom.
De fleste bønder ble helt kvalm over hele konseptet.
Det er interessant å se at i løpet av 11 år har det gått
fra absolutt forakt på tanken på å ikke kunne ta vare på våre egne frø, til å aksepte dette.
- Hva skjer hvis en bonde tar vare på sine egne frø?
Vel, egentlig er det bare en bedrift involvert i dette
og det er Monsanto.
Monsanto er...
De har sitt eger team med private etterforskere
typen som reiser over hele landet og de har en egen alarmtelefon.
Hvis de får en samtale og noen påstår at noen tar vare på sine frø,
sende de en etterforsker for å se på saken.
Hvis du tar vare på egne frø, får du en telefon fra noen i Monsanto.
MONSANTO har ansatt 75 personer til kun
å undersøke og rettsforfølge bønder.
Alle som blir tatt i å spare på sine egne frø,
kan bli etterforsket for brudd på patentloven.
- To menn kjørte inn i oppkjørselen min
rundt kl 19:00-19:30 på kvelden, og ga meg er svart kort
men de fortalte meg aldri at de var fra Monsanto.
- De sa at de hadde et overvåkingsteam, som tok meg i å renvaske bønner.
Det ble nødvendig for meg å stå opp i 3-4-tia på natta.
før etterforskerne kommer seg på veiene for å følge etter meg.
De var muligens eks-militær eller eks-politi, store og bøllete.
Jeg vet ikke om de hadde et eget overvåkingsteam
eller om det var naboen som tystet.
Da jeg snudde meg for å gå inn i huset, kunne jeg høre de baksnakke... "Han er skyldig."
MOE PARR, Frø-renser
Moe's maskin rengjør frøene for skitt,
så de kan tas vare på og plantes neste år.
Det er faktisk en genial maskin designet på 1800-tallet.
DAVID RUNYON, Bonde
Monsanto skal luke bort og fjerne alle.
- Så hvor mange fins det i landet tror du?
- I delstaten Indiana er det kanskje seks.
Kanskje. Jeg vet ikke...
- Hvor mange det pleide å være? - Oi. Hvert kommune hadde tre.
- Har alle blitt stengt ned?
- Det er ingen igjen.
Da Monsanto's soyabønner først kom på markedet, var jeg ikke interessert.
Jeg ganske god avkastning med de vanlige bønnene,
så jeg tenkte "Da gjør jeg som vanlig."
David bruker ikke Monsanto's bønner, men hans avlinger har blitt mikset
med Genetisk Modifiserte bønner (GMO).
Alle mine naboer dyrker modifiserte bønner.
Men hvis pollen og frø blåser derfra, er det fremdeles mitt ansvar.
Men hvis MONSANTO finner ut at hans avling er smittet, må bonden allikevel bevise at han ikke har brutt patentloven.
Når en avling er genetisk modifiserert, eier du den.
Slik har det aldri tidligere vært i landbruket.
Før i tiden utviklet landbruksskolen, en type de kalte "offentlige frø".
Mesteparten av planteforedlingen ble faktisk gjort i offentlige institusjoner.
Monsanto er veldig mye som Microsoft.
Det samme måten som Microsoft eier åndsverket
for fleste datamaskiner i Amerika,
tok de kontrollen som eiere for åndsverket
bak det meste av maten i Amerika.
Offentlig planteforedling er en saga blott.
Frøene er stort sett helt borte.
Det finnes bare fire eller fem varianter jeg faktisk kan plante.
Nå har jeg noen av de siste soyabønnene
som kom fra delstaten Illinois,
som ikke er genmodifisert. - Fra offentlig utvalg? - Ja.
Når det jeg ikke kan kjøpe sertifisert såkorn,
hva gjør jeg da, hva er alternativene?
Jeg fikk postet denne listen.
Dette er Monsanto svarteliste over uautoriserte dyrkere.
Enten bønder eller bedrifter som er dømt,
ellers er det bønder som ikke har sendt inn sine papirer,
som ikke forteller hva de gjør.
Derfor jeg er på dene listen. Jeg vil ikke si fra hvordan jeg går frem.
- Er jeg på denne listen? - Ja, det er du.
Jeg ser to av bøndene jeg jobber for her.
Denne listen betyr altså at jeg ikke kan kjøpe av Monsanto's produkter.
Det betyr igjen at... "Hva kan jeg i det hele tatt plante?"
Monsanto saksøker meg på det grunnlaget at jeg oppfordrer bonden
å bryte patentlovgivningen ved å rense sine egene frø.
Jeg har ikke vist meg i en rettssal,
og regningen er allerede oppe i 140.000 kroner.
De gamle vennene mine gidder og tør nesten ikke snakke mer med meg.
- Vi har vært venner i 50 år, og nå bør vi ikke bli sett sammen.
- Riktig.
Siden saken enda ikke er lukket,
kan ikke bonden snakke ut offentlig.
- Jeg syns ikke jeg er skyldig,
men det var billigere å betale boten enn å kjempe.
- Det gnager på deg fordi du er så overbevist,
men må allikevel si at du har gjort noe galt.
Monsanto anklaget oss på feil grunnlag for brudd patentloven
og kontraktsbrudd.
Ingenting av dette var sant.
Om du går inn i et markedsopplegg og finner en dominerende bonde,
hvis du da kan ødelegge dem, skremmes resten til å følge etter.
Familien brukte over 2 millioner kroner før rettsaken i det hele tatt begynte.
Og de sa det kostet enda 6 millioner til å gå til rettssak.
Vi kom til forlik.
Måten systemet virket på for meg var at:
Justitia eide vektskålene og man stablet penger på vekten.
Den som hadde mest penger, fikk de ekspertene som
fortalte de største løgnene og som vant.
Det virker som om det er slik lovverket fungerer nå.
Det er forferdelig!
Hvordan kan en bonde forsvare seg mot et multinasjonalt selskap som Monsanto?
Jeg snakket med en ung mann for bare tre dager siden.
De hadde vært på gården hans.
Og denne stakkars gutten, er helt i oppstarten.
Hans forlovede var der. Jeg snakket med henne
og prøvde å gi dem de beste rådet jeg kunne.
Dessverre var det beste rådet jeg kunne gi dem,
"Kom deg ut av dette med skinnet i behold."
"Ikke slåss! Du må bare gi deg over,"
"og gi dem det de vil ha, for du har ikke sjans."
Monsanto har en helt enorm kontroll.
Hvis du ønsker å begynne med landbruksproduksjon,
havner du til sengs med Monsanto.
De eier soyabønnene.
De tar kontroll over produktet
fra frø til supermarked.
De får faktisk kontroll over maten.
MONSANTO ønsket ikke å la seg intervjue...
SLØRET
Det har vært en slags svingdør mellom Monsanto's kontorer
og de ulike regulativene og advokatene
som har gjort viktige beslutninger.
Advokat Clarence Thomas jobbet for Monsanto.
Det ville ikke vært noen stor greie, om det ikke var for én rettsak
som tok beslutningen om dette med å ta vare på de beste frøene.
Advokat Clarence Thomas skrev et forslag som flertallet talte for
i saken som tillot disse selskapene å hindre at bønder kunne ta vare på sine egne frø.
Monsanto hadde svært tette bånd til Bush-administrasjonen.
og Clinton-administrasjonen.
Dette er hvorfor vi ikke har hatt nevneverdig politisk debatt
over denne radikale endringen i vårt næringsmiddelsytem.
De siste 25 årene har vår regjering blitt dominert av de bedriftene som skulle regulere.
Utfordringen er at så snart du har folk med kompetanse i bransjen
kan de vise seg å være svært gode regulatører.
Rådgiveren om Monsanto's merking av matvarer...
Det handler bare om hvem sine interesser de ønsker å representere.
...Overså Mattilsynets regler om merking av genmodifiserte matvarer.
Du snakker om makt, sentralisert makt
og den makten blir brukt mot de som faktisk produserer maten, altså bøndene.
Det blir brukt mot arbeiderne som arbeider for disse selskapene,
og det blir brukt mot forbrukere som bevisst blir holdt i mørket,
om hva de spiser, hvor den kommer fra og hva den gjør med kroppen.
CALIFORNIAS LOVFORSAMLING
God ettermiddag, styreformann og medlemmer.
SB-63 er forbrukerens med-rett-til-å-vite tiltak.
Det krever bare at all mat som er klonet
må merkes som klonet mat.
Klonede dyr er en helt grunnleggende ny sak.
Men jeg synes det er utrolig at Mattilsynet
ikke bare ønsker å tillate salg av kjøtt fra klonede dyr
uten videre forskning,
Men ønsker også å tillate salg av kjøttet
uten noe merking.
Hvor mange stemmer imot?
Noelle Cremers, for California Farm Bureau.
Og hvis jeg kan utpeke...
grunnen til at vi er opptatt av merking
er det skaper unødig frykt hos forbrukeren.
Inntil bransjen får muligheten
å fortelle oss hvorfor vi ønsker å bruke slik teknologi
og verdien av teknologien,
føler vi ikke at det er nok å bare gi
en advarsel på en etikett.
Den nye loven ble godtatt av Lovforsamlingen. Men Guvernør Arnold Schwarzenegger brukte vetoretten sin og stemte imot.
Selskapene slåss med nebb og klør mot merkingen.
Hurtigmatindustrien kjempet mot informasjonsretten om antall kalorier.
De kjempet mot informasjonsretten om det fins transfett i maten deres.
Slakteindustrien hindret i årevis merkingen om hvilket land kjøttet kom fra.
De kjempet for å ikke merke genmodifiserte matvarer,
og nå har 78% av all prosessert mat i supermarkedet
en eller annen form for genmodifisert ingrediens.
Jeg tror det er et av de viktigste slagene
forbrukerne bør kjempe,
er retten til å vite hva maten deres inneholder og hvordan den ble dyrket.
Ikke bare vil de ikke at du skal vite hva som er i den,
de har klart å lage et forbud mot å kritisere sine produkter.
Kan du fortelle meg hvordan du har endret måten du spiser på?
Du må nok snakke med en advokat
før du tar dette med i filmen.
Hva? Du kan si at... vi har sluttet...
Jeg vet, men...
Jeg kan få hele kjøtt- og fjærkrebransjen
på nakken, og jeg vil virkelig...
Seriøst? For å si... Det er jo så...
Det kommer an på sammenhengen.
Du sier ikke "Andre spiser det ikke."
Ja, jeg beklager, Robbie,
men jeg får spørsmål om dette hele tiden.
I utgangspunktet var min reaksjon: "Jeg bryr meg ikke. La dem saksøke meg.."
La dem prøve og saksøke moren til et dødt barn og se hvordan det går.
Det er ganske utrolig at du ikke får lov til å si
hvordan du og din familie har endret...
Loven mot ærekrenking av matprodusenter... er annerledes.
Matindustrien har ulike beskyttelsesmekanismer
enn andre industrityper.
Vi har mange spørsmål om dette med kugalskap.
Hvis du husker saken hvor Oprah Windfrey ble saksøkt
av kjøttindustrien for noe hun sa på sitt tv-show.
"Det fikk med til å bråstoppe"
"og jeg sluttet å spise hamburger."
Kvegprodusenter fra Texas saksøkte Oprah
for å sverte et matprodukt og tap av profitt
og som følge av dette, tap av profitt.
Etter seks år i rettsforhandlinger
og nesten 6 millioner kroner i saksomkostninger
Vant hun til slutt.
- God morgen! Er du glad for at det snart er over?
Vel, jeg tror jeg kan si det, ikke sant?
Jeg kan si at, ja. Jeg kan se det enden på dette.
I Colorado er det en forbrytelse å bli bryte denne "Veggie Libel Law".
Du kan havne i fengsel for å kritisere kjøttdeig som blir produsert i delstaten Colorado.
Det forsøkes i flere bonde-delstater som gjør det ulovlig å publisere
et bilde av hvliken som helst næringsmiddelindustri,
hvilken som helst dyreavl-produksjon.
Samtidig har de også fått gjennom noen lovforslag som er kalles "cheeseburger bills"
som gjør det svært veldig vanskelig for deg å saksøke bedriftene.
Disse selskapene har massevis av advokater
og de kan saksøke selv om de vet de ikke vinner
bare ved å sende en melding.
Monsanto saksøker Moe Parr for å
"oppfordre bønder til å bryte patentloven"
gjennom hans frø-rensings-selskap
Vi er offisielt her for deponering av Maurice Parr
i saken mellom Monsanto Company
og Monsanto Technology mot Maurice Parr.
- Mr. Parr, vi har fått tak i bankutskriftene mht denne saken. Vet du det?
Jeg må si, det som skremte meg aller mest i dag,
var det faktum at de har fått tak i hver eneste sjekk at jeg har skrevet
fra hver eneste bankkonto at jeg har brukt
i de siste 10 årene.
- Eier du noe landområder, Mr. Parr?
- Ja. - Hvor mange dekar eier du?
- Tre.
- Hvor lenge har du hatt denne datamaskinen fra Dell?
- Hvilke av disse kundene kjøper rensede søyabønner?
- Mr. Kaufman? - bare bønner.
Disse menneskene er ikke bare kunder, de er mine venner.
Det er ekstremt hjerteskjærende for meg
å vite at denne listen er i besittelse av Monsanto.
- Harold Sinn? - Bare bønner.
Dette er det første tilfellet der et frø-selskap saksøker en personen som rengjør frø.
Så hvis Monsanto's påstander blir ivaretatt i denne saken,
som ikke bare ville sette Moe ut av spill,
men det ville forby hver dyrker i landet
fra å gjøre det Moe gjør som en rettledning i framtidige saker.
- Har noen av disse kundene spesifikt
- fortalt deg at de ikke kommer til å bruke
- dine rensetjenester lenger? - Ron Merrill.
Dette setter meg i hovedsak ut av spill.
- Max Lowe. Jeg er satt ut av spill.
- Jerry Kaufman. Bill Zeering.
- Robert Duvall.
Fire måneder senere må Moe Parr gå til forlik,
fordi han ikke lenger har råd til å betale saksomkostningene.
SYSTEMET FÅR SEG ET SJOKK
Vi har hatt en næringsmiddel- system som er dedikert
til kun å tenke effektivitet,
så dyrker vi et veldig lite antall avlinger,
vedlig få varianter,
veldig få selskaper.
Og selv om du oppnår effektivitet, blir systemet mer og mer vanskelig.
Man vil få et sammenbrudd til slutt.
Og hvor sammenbruddet oppstår vet vi ikke alltid.
Moderne jordbruksproduksjon er svært avhengig
av store mengder drivstoff.
Vår gård kommer til å bruke over 150.000 liter diesel i året.
Vi forbruker store mengder olje uten å vite det.
For å frakte en flokk til slakting, bruker vi nesten 300 liter olje.
Så det vi ser er at denne høyeffektive "maskinen",
ikke har slingringsmonn nok til å håndtere sjokk,
f.eks et hopp i oljeprisen.
Matvareprisene var forrige måned 3,9% høyere enn de var for ett år siden.
Det tok mais, en annen grunnleggende kilde til mat,
opp til et toppnivå de siste 12 år.
En periode kunne vi selge frø så billig hvor som helst i verden,
at bønder i andre land som ikke blir subsidiert
ikke kunne konkurrere med oss.
Så deres evne til å dyrke egen mat ble ulønnsom.
Verden tømmes for mat og ingen snakker om det. Vi har ingen reserver.
Det har vært protester rundt om i verden.
Matvarekrisen har klart å styrte en regjering.
Det går ikke en måned uten en ny historie på nyhetene
som avdekker hvordan industriell mat lages.
Kugalskap, for syke eller lamme til å gå,
blir kveget brutalt tvunget på føttene for slakting.
Millioner av liter konsentrert svinemøkk havner i elva.
Regjeringens næringsminister rapporterte
at det ikke fins hjelpemidler for å spore
opprinnelsen til det nyeste salmonella utbrudd.
Hver gang en av disse historiene kommer ut,
lærer Amerika litt mer,
om hva som skjer på "kjøkkenet" der maten bearbeides.
Og hver gang snur man seg i avsky og begynner å lete etter alternativer.
Det ironiske er at den gjennomsnittlige forbruker føler seg maktesløs.
De tror de er mottakerne av hva som helst,
industrien har lagt ut for å spise.
Stol på meg, det er det stikk motsatte.
Når vi skanner en vare på supermarkedet,
stemmer vi for lokal mat eller ikke, økologisk mat eller ikke.
På Wal-Mart gjorde vi for et år siden en beslutning
å gå gjennom en prosess for å bli kvitt rBST - melk.
Vi tok den avgjørelsen basert på kundens ønsker.
Individuelle forbrukere endret den største selskap på jorden,
og på den måten satte vi trolig den siste spikeren i kista for syntetiske veksthormoner.
Å spise sunt i dette landet koster mer enn å spise usunt.
Det koster mer penger, og noen mennesker her rett og slett ikke råd.
Og det er en av grunnene
at vi trenger endringer på politisk nivå,
slik at gulrøttene får en bedre avtale enn potetgull.
Folk tror: "Disse selskapene er så store" -
- "og så mektige, hvordan skal vi noensinne klare å forandre ting?"
Men se på tobakksindustrien.
Det hadde stor kontroll over offentlig politikk
og denne kontrollen ble brutt.
Kampen mot tobakk er en perfekt modell
av hvordan en bransje's uansvarlige oppførsel kan endres.
Forestill deg en nasjonalpolitikk der vi kun ville være vellykket,
hvis færre mennesker må på sykehus til neste år enn i fjor.
Hvilken suksess villle ikke det blitt?
Da kunne man tatt næringsrik umodifisert mat,
gitt det til folk som da faktisk ville føle seg bedre,
fikk mer energi, og ikke vært så ofte syke.
Dét må jammen være et edelt mål.
Jeg kan ikke endre det faktum at Kevin er død.
Når du forteller noen at du har mistet et barn,
liker jeg virkelig ikke det uttrykket de får,
som vises i øynene deres, at de synes synd på meg.
Jeg synes synd på meg selv nok som det er, takk.
Jeg trenger det ikke fra andre mennesker.
Det jeg ønsker er at de lytter
og hjelper meg med å endre systemet.
Du må forstå at vi bønder, vi bare levere det markedet krever.
Hvis du ønsker å kjøpe melk til 5 kroner literen,
Vil du få en genmodifisert ku som nabo. Det er så enkelt.
Folk må begynne å kreve god, sunn mat av oss.
Og vi kommer til å levere. Det garantere jeg.
Vi er smarte mennesker. Vi leverer.
Det var alt jeg hadde å si.
Du kan stemme på denne industrien... I gjennomsnitt tre ganger om dagen.