В предградията на Бостън се раждат повече обирджии на банки
и крадци на коли, отколкото където и да е по света.
Чарлстаун
"Банковите обири в Чарлстаун станаха наследствен бизнес,
предаван от баща на син. "
Представител на криминален отдел в полицията на Бостън.
"Гордея се, че съм от Чарлстаун.
Животът ми тук бе провален, но съм горд. "
Жител на Чарлстаун, пред в. Бостън Глоуб.
Шофьорът се казва Артър Шей. Бивш полицай от Медфорд, 57 годишен.
След като партньорът му изнесе торбата с парите,
Арти отваря вестника и не вдига поглед, докато той не се върне.
Марти Магуайър. Куриер в Къминс Армър.
Висок 1.80 см, 110 кг, на 52 години.
Събира парите всяка сряда и петък, точно в 8:12.
Печели по 110 долара дневно, носи Зиг Зауер, калибър 9
и скоро ще бъде обран.
Видим ли хеликоптер или спецчасти, прецакани сме!
Видим ли патрулка, спираме, гасим двигателя и се махаме.
Никой не трябва да пострада. - Пазачите винаги се пробват.
Вземат по 10 долара на час и е добре да ги държим под око.
Да тръгваме.
Движение! Махнете се от гишето!
Махайте се! Всички с лице към стената!
Махни се от компютъра!
Дай ми проклетия ключ! Назад, отдръпни се!
Ставай! Отвори проклетата врата!
Лягай долу! Лягай бързо долу!
Хайде, бързо!
Долу! Който има Блекбери, да го извади!
Всички на пода! Дайте си телефоните!
Свалете си обувките! Дайте насам телефоните!
Ти какво гледаш? Сваляй обувките!
Измъкни чекмеджетата! Сваляй обувките, живо!
Банковият мениджър, ела тук! Хайде, ставай!
Не ти! Ти, ела тук!
Ти на герой ли ще се правиш? - Боже мой!
На колко е нагласен часовника? - За девет часа.
Не ме лъжи. Сега е 8:15.
Парите не са твои, нали? Не ме лъжи повече!
Стой долу, скъпа! Ти също, брато.
Давай.
Без аларма! Отвори я чисто.
Съжалявам... - Не се размотавай!
Тоя тук да не ти е приятел?
Хайде!
По-бързо!
Успокой се, чу ли? Дишай!
Сега се разкарай!
Предната врата!
Хей, ще отворите ли?
Трябва да тръгваме.
Извади белината!
Тръгваме, пръскайте с белината!
Да тръгваме. - Стойте! Включи се тихата аларма.
Кой го направи? - Никой нищо не е правил.
Какво каза? - Никой не е...
Ти ли задейства алармата? - Не. Никаква аларма не съм...
Ние си тръгвахме, шибалник такъв!
По-кротко, стига! Достатъчно!
Добре. Спокойно! - По дяволите! Тръгвахме си вече!
Тръгваме!
Къде ти е чантичката?
Какво е това, по дяволите? - Застраховка, ако дойде полиция.
Сядай!
Гледай навън!
Мамка му!
Всичко ще бъде наред. Чу ли? Нищо няма да ти сторим.
ГРАДЪТ
Какво разбра? - Откраднат служебен бус.
Още не са го обявили за откраднат.
Сигурно много работят, че не са забелязали.
С него са блокирали вратата. Използвали са белина за следите.
Тя разяжда всички изпуснати нишки, за да нямаме никакви улики.
Тихата аларма е дошла от клетка номер две -
тази на помощник-мениджъра на Бет Израел.
Чакали са релето за време и са принудили мениджъра да отвори.
Заплаха с арест ли? - Не знам.
Цял метър дебела стена, но не е по-силна от човека с ключа...
Намерили са мастилото за маркировка.
Открили са буса. Изгорен!
Къде са го намерили? - Ти как мислиш?
Отново в квартала, а Дино? - Да.
Много топло посрещане, да ти се скъса сърцето!
Най-малко 50 души са ги видели.
И толкова ще се кълнат пред библията, че не са видели нищо.
Професионално са пипали!
Всички професионалисти, които познавам ги няма, така че...
...имаме си нови професионалисти.
Сега да свършим нещо безсмислено и безполезно...
Извинете!
Да сте видели кой запали този бус?
Къде е Джем?
Слезе да изгори някои атрибути. Да пийне нещо, кой знае...
Заложници ли почнахме да вземаме? - Не.
Поговори тогава с тоя задник.
Като споменахме дявола...
Успя значи.
Загуби ли се? - Имаме проблем.
Какъв? - Виж.
Какво е това? Дай да видя.
По дяволите! - Видя ли адреса?
Този адрес е на 4 пресечки оттук!
Да, знам къде е. Проклятие!
Ще виждаме тази кучка на улицата всеки ден!
Тя не видя нищо! - Господи! Сигурен ли си?
Отвличането й с нищо не ни помогна!
Аз ще се оправя с това. - Как ще се оправиш?
Ще й устроя преследване с колата и ще разбера.
Какво можеш да разбереш? - Дали се нуждае от сплашване.
Вече е уплашена. - Може да не е достатъчно.
Благодаря, Кейт.
Г-це Кийзи,
специален агент Адам Фроули. Аз разследвам банковия обир.
Дерек ще ви вземе отпечатъци, за да ги отстраним от другите.
Виждам, че сте дали предварителни показания.
Искам да поговорим за отвличането. - Добре.
Разбрах, че са ви заплашвали. - Да.
Един от тях ми взе книжката. - Опитахте ли се да избягате?
Не.
Ще разпознаете ли тези хора?
Не се опитах да бягам, защото те имаха оръжия.
Разбирам.
След това ви пуснаха? - Да, пуснаха ме.
След преживяване като днешното
има някои последствия... Но вие ще се оправите.
Казаха ли ви нещо?
"Ако идеш при ФБР, ще дойдем в дома ти и ще те убием".
И мислиш, че ще се справиш? Аз ще го направя!
Защо да не съм аз? - Ти си причината за разговора!
Да, но аз ще се оправя. - Как ще се оправиш, а?
Ще те закопчеят за заплаха срещу свидетел.
Приближиш ли я на по-малко от 30 м., чакат те 10 г. затвор!
Две предупреждения имаш вече! Тръгваш право към панделата!
Колко са парите в чантата? - 90 хилядарки най-малко.
Без удръжката за цветаря.
Джем! Какво стана със заместника?
Ами като ме види друг път в банката с автомат АК,
добре ще помисли, преди да натисне алармата. Сега отърва кожата!
Ще ги хванете ли? - Да.
Ние сме ФБР. Не сме с вързани ръце.
Всъщност, аз знам къде са сега.
Миналата година имаше 370 банкови обира в Бостън.
По-голям отчет от където и да е по света.
97 процента от хората като тези професионални обирджии
излизат от един ограничен район, наречен Чарлстаун.
Знаете ли го? - Сигурно се шегувате.
Дино, какво прави полицията при грабеж на бронирана кола?
Затваря моста към Чарлстаун. - Той също е от там.
Използват всеки двор, къща... За секунда изчезват като плъхове!
Банковите обири са запазена марка в Чарлстаун.
Всяко селище в стара Европа е имало свой етикет.
За Чарлстаун това са банките и бронираните коли.
Не разбирам защо е така, но поне знаем кой мост да затворим.
Куинлан ще ви каже повече.
Междувременно, ако има нещо, което не сме направили за вас...
Не се безпокойте! Ще ги хванем!
Здравейте! Как сте? - Добре. Ти как си?
Добре съм. Влизайте. - Радвам се да те видя.
Влизайте, сядайте. - Благодаря, Марджи!
Да ви почерпя нещо, момчета? - Не, благодаря!
Майкъл ще излезе след малко. - Чудесно!
Добре се е уредил. - Да.
Доста се е изръсил за тая къща!
Защо всички се местят в Саугус?
Ще ни трябва час да се върнем. - Да.
Тоя цветар взе да ми омръзва. - Марковите стоки си имат цена!
Сега идва ред на плащането. - Писна ми да му плащаме!
А чувал ли си израза "парите не миришат"?
Оня е такъв скапан ирландец, дето не може да си продаде пушкалата,
затова се е хванал с наркотици и се прави на шеф!
Но не виждам да си загрижен много, щом загубиш няколко хилядарки!
Все пак има разлика между наркодилър и отявлен убиец!
Е, очеткал няколко доминиканци! Сега ще му се сърдиш ли?
Здравейте, момчета! - Здрасти, Майк!
Ето това е, момчета!
Сто хилядарки? - Точно.
Погледни тук. - О, нови-новенички!
Всичко хубаво момчета! - Благодаря, Майк!
Изглежда добре. - Да.
Петдесет кила. - Сто хилядарки.
Ето ги.
Зелени пари. - Да.
Пак ще се видим, брато! - Благодаря.
Здравей, Ръсти! Как си? - Здравей, Джем!
Фърги, момчетата дойдоха.
Здрасти, Фърги.
Ето. - Как си, синко?
Добре. Провери ли онова под мивката?
Имай ми доверие.
Радвам се, че се видяхме!
Всичко хубаво!
Време е да се позабавляваме!
Как си, приятел?
Как е момчета? О, Джаксън трезвеникът!
Как сте? - Криста е тук.
Хайде, разкажи им всичко!
Сядай, Дъг! Сега ще им разкажа за баща ти!
Федералните не разбират човека, дето го чакат 40 лета в панделата.
Да го пуснат на свобода, ако предаде приятелите си!
А той казва: ела ми духни! По-добре 40 години на топло!
Да пием за големия Мак! - Пое си кръста като мъж!
Точно така! - За последната банда в Чарлстаун!
Аз ще си взема тоник... - Хей, чадърчето за мен!
За мен Шърли Темпъл! С две черешки, моля!
Горкият шибан трезвеник!
Благодаря.
Сок? - Да, сок.
Искаш ли малко... - Недей! Какво правиш?
Закачам се.
По дяволите! Питието ми...
Чух, че нещо си се сбила, Крис...
Да не би да ми личи? - Не знам. Чакай да видя.
Да не са те измъчвали? - Оная от Джамайка започна.
Каква Джамайка?
Проклетият сомалиец говореше глупости пред дъщеря ми!
Била си с Шайн?
Тоня беше с нас. И Шерил също.
Другата сама ли беше? - Да.
Видяха, че долу има само юпита
и казаха, че в Чарлстаун няма вече сериозни бели хора.
Да не мислиш, че ще ги оставя да говорят глупости?
Да не си й казала нещо първо ти? - Казах, след като я шамаросах.
Е, много добре. - Мамка му!
Какво ти липсва?
Шибаният кокаин и оксикодон. Да, това ми липсва.
Знаеш ли на мен какво ми липсва? Онова, дето получих на твоя стол...
Изпушихме я до филтъра, нали?
Пийни една бира с мен! - Джими!
Няма да се повредиш, нали? - Изпий бирата вместо мен.
И една заради мен. - И една за теб...
Дъги!
Знам, че ме чуваш, скапаняк такъв!
Знаеш, че имам ключ, Дъги!
Влизай! - Беше зает, нали?
Хайде, Дъг! - Какво има, Крис?
Това ли искаше?
Харесва ли ти? - Да.
Кажи, че ти харесва!
Лека нощ.
Щастлива съм, че съм тук. Започнах с алкохол и веднага
преминах на кокаин...
Израснах в Чарлстаун, в нашето общество се грижехме един за друг,
имахме защита.
Приятелите ми бяха като истинско семейство.
Като изляза оттук се срамувам много за това, което съм извършил...
Не знам как съм се научил на това...
Седем години, коледа, рождени дни... не знам как изглежда синът ми...
Да спечеля лесни пари, когато трябва...
после ме арестуваха и...
Вътрешната борба, която те измъчва, загубата...
Разочарование от себе си. Гняв и пак разочарование. Безнадеждността...
Това е като оня човек в бара, в който влязъл свещеник.
Човекът казал: Не искам да ви губя времето,
но случайно разбрах, че Господ не съществува.
Свещеникът казал: Че как така?
Човекът казал: Аз бях изследовател на Северния полюс.
Попаднах в страхотна буря. Голям студ, премръзнах!
Започнах да се моля: Моля те, Боже, помогни! Но Господ не дойде.
Свещеникът казал: Че как, нали сте се спасен?
Човекът отговорил: Господ не дойде.
Един ескимос дойде и ме спаси от студа.
Това е Джанис, жена ми. Ето там седи.
Тя беше моят ескимос...
Здрасти.
Извинете! И вие ли перете?
Чудех се дали нямате дребни? Машината се повреди.
Не мога да ви помогна. Съжалявам!
Е, тогава ще ги простирам у дома...
Добре ли сте? - Да, само...
Наистина ли?
Да, добре съм, благодаря.
Малко ми е неудобно... - Няма за какво.
Трябва ли ви помощ? - Имах лоша седмица...
Разбирам.
Аз обикновено си поплаквам при маникюристката.
Тя е разбрана жена. Умее да утешава.
Но и тук може да се плаче, щом така си решила...
Искаш ли да те почерпя едно питие?
Като компенсация за разочарованието с монетите!
После може седмицата ти да се промени...
Какво по-лошо може да ти се случи?
ФБР. Отворете вратата! Отворете вратата!
Мръсни ченгета!
Боже мой, Хенри!
Наркотици, оръжия... Мафиотска Коледа.
Минималната присъда за това е 10 години.
Ще имаш нужда от приятел... но няма да е тя!
Прекрасно момиче. Изглежда, те обича.
Късметлия си, че имаш алиби за случая в Кеймбридж.
А моят късмет е, че знаеш нещичко...
Всеки може да се оправи с бронирана кола.
А тия момчета биха тъпана за свършеното.
Така ли? - Това чух.
Едно момче е разбило съединителната кутия.
Тук е приятно! - Да, хубав ресторант.
Управителят е мой приятел. Навремето играехме хокей с него.
Така ли? Чудесно.
Къде работиш сега? - Бизнесът ми е чакъл и пясък.
Троша камъни. В края на деня дупча картона.
После като Фред Флинтстоун се плъзгам по гърба на бронтозавъра
и си заминавам.
Искам да те питам нещо. - Да, разбира се.
Аз съм доброволка в детския клуб на Чарлстаун.
Така ли? - Да.
Подавам им топките, не могат да си позволят ледена пързалка.
Срамно е, че общината не им отпуска средства...
Някои деца ме наричат туни.
Може и юпи. Това е, защото не си от Чарлстаун.
Хлапашка работа!
Юпи, значи! Откъде идва тази дума?
От средата на 90 те години.
Тунитата осигуриха музикални уредби за цял Чарлстаун.
Почнаха да се заселват в града, но мафиотите им ограбиха колите
и изведнъж всеки в Чарлстаун се сдоби с Блаупункт в колата!
Родителите ти още ли живеят в Чарлстаун?
Не. Майка ми се пресели.
Баща ми си остана в предградията.
Не излиза често.
Питах те къде порасна. - В Марбълхед.
Марбълхед?
Но не съм в категорията на богатите. - Нима?
За да влезеш в нея се иска семейството ти да има яхта.
Е, ние нямахме...
Какъв срам! Да нямате яхта!
Аз имам. - Наистина ли?
Да. Е, Марбълхед ще ти отива.
Може. Но тя не е моя. На мой приятел е.
Ти трябва...
Защо не дойдеш някога с мен на разходка?
Може. Някога...
А защо не сега?
Това е яхтата.
Не е зле, нали? - Не е зле да имаш такива приятели...
Заповядай. Най-чистата чаша, която успях да намеря!
Благодаря.
Хубава, е нали? - Тук ли водиш момичетата си?
Да ти кажа честно, не съм водил тук никоя.
Така ли? - Да, наистина.
Знаеш ли нещо за банковите обирджии?
Какво да знам? - Нали си от Чарлстаун!
Може да познаваш някои... - О, не.
Повечето истории за тях са преувеличени...
Когато бяхме малки,
често ходехме за сладолед в сладкарницата, точно срещу бара.
Там се събираха обирджиите - знаменитостите на квартала.
Скъпи автомобили, издокарани мадами...
Носеха се какви ли не слухове за техните геройства,
за богатите къщи, които имаха в Холбрук и Уинтроп.
Повечето деца в сладкарницата
бяха все със залепени за стъклата носове...
мечтаеха да станат като онези типове.
Аз си мислех само за хокея.
Ами това е. Толкова знам за тях.
Здравей, Джем. Как си? - Здрасти. Дай една бира.
Как си? - Добре. Ред сокс губят.
Какво става?
Провери ли оная работа? - Коя?
С шофьорската книжка. - Да.
И какво? - Няма проблеми с нея.
Значи, няма нужда от намеса.
Какво? - Добре ме чу.
Ти какво, да не си чистач? - Само на боклука...
Ти да не търсиш за мен електрически стол?
Я не се панирай, Дъги!
Не искам да се връщам пак в пандиза, това е!
Всичко е наред, разбра ли? - Добре де. Ясно.
Очевидно са знаели как да се оправят с кутията.
Не знам само как са се справили с автоматичните врати!
Кой може да знае как? - Който работи във Вериком.
Добре. Благодаря ти.
Изискайте дневниците и списъка с работещите там.
Започнете с местните хора. - Ясно.
Г-це Кийзи, аз съм агент Фроули. Имам още въпроси към вас.
Къде може да се видим?
Живеете в Чарлстаун, а не знам това. - Вижте в показанията, там пише.
Не харесвате ли сандвича?
Виновна е досадната параноя, от която боледува всеки във ФБР,
изпратил толкова местни бандити на топло.
Да не би някой да му отрови храната...
Стига, не вярвам някой да го направи!
Те хвърлиха Том Фиц от покрива, задето ни е съдействал.
После му се присмиваха, докато се давеше в кръвта си...
Защо трябва да мисля, че храната е изключение?
Тук почитат бандитите, а се оплакват от престъпленията.
За тях аз съм лошият човек!
Районът е около една квадратна миля.
Само в Луисбърг живеят около стотина мафиоти.
Мисля да пропусна Луисбърг!
Май не ви е много приятна нашата втора среща...
Ако ви задам въпрос, ще ми дадете ли честен отговор?
Зависи от въпроса! - Заподозряна ли съм?
Щях ли да ви поканя, ако бяхте заподозряна?
Не знам. Щяхте ли?
Нямаше ако исках да ви обвиня.
Вече излизам с друг човек.
Какво е това? - Обир.
Челси Кредит Юнион. Само за нея не бяхме чули...
Все пак, няма ли правила? - За срещи със заподозрени?
Да, има правило. Просто не се срещаме!
Ето я и нея. Здрасти!
Готова ли си? - Да.
Трябваше да ти отворя вратата.
И аз съм един кавалер...
Какво има?
Трябва да си излея душата, иначе
ще се правя, че слушам, докато си мисля за друго.
Добре.
Преди няколко дни банката, в която работя, беше ограбена.
Бяха четирима.
Принудиха ме да отворя сейфа. Взеха ме за заложник.
Завързаха ми очите и ме качиха в кола.
После спряха и ме оставиха на брега,
а един от тях ми каза
да вървя, докато си намокря краката.
Най-дългите мигове в живота ми! Мислех, че ще се спъна в камък
и ще падна във водата.
Съжалявам. - Нямаш вина за това.
Човекът от ФБР ми каза, че приличам на мъртвец.
ФБР! Работиш с ФБР?
Какво значи това? Идват при теб да те разпитват?
Нещо подобно.
Имат ли заподозрени, следи и други подобни неща?
Не знам. Не ми казват.
Той намекна, че са претърсвали в Чарлстаун,
но нали бяха маскирани, така че...
По дяволите!
Ако ги чуя, сигурно ще мога да разпозная гласовете им.
Не знам. Може да е по-трудно отколкото си мислиш.
Добре поне, че нищо не са ти сторили.
Но Дейвид пострада. Моят помощник.
Пребиха го, когато се включи алармата.
Цяла седмица е в бинтове на очите и ушите.
Операция на очите. Не съм го виждала оттогава.
Чувствам се ужасно!
Е, вече знам къде отиваме...
Ела с мен. Хайде, ще те запозная!
Здравей! - О, здравей!
Мини откъм по-добрата ми страна! - Не си чак толкова зле!
Здравейте! Това е мой приятел, Дъг.
Здравейте. Приятно ми е! - И на мен. Почти не ви виждам.
И така... казват, че има надежда.
Което значи, че може да възстановя 50% от това око.
Иска ми се само по-скоро да се върна на работа.
Ще ви оставя насаме. Аз съм отвън.
Чухте ли какво стана? Голям банков обир.
Проклетите хулигани пребили човека. - А, да.
Добре, че вие сте тук. Ония може да се върнат.
Аз излъгах пред ФБР. - Какво?
Когато нападнаха Дейвид, видях татуировка на врата на оня човек.
Каква?
Беше от тези татуировки с ирландски боец.
Достраша ме да го спомена, за да не ме накарат да свидетелствам.
Какво ще ме посъветваш да направя?
Кажи им това във ФБР.
Ако онзи има досие, а това е съвсем сигурно,
татуировката ще я има там. Ще го приберат на другия ден.
Обири, оръжия... Чакат го 30 години!
Разбира се, те ще се опасяват да не те заплашат като свидетел.
Вероятно ще те включат в програмата за защита на свидетелите.
Ще те изпратят някъде далече -
Кливланд, или Аризона, на безопасно място.
Или пък... може да изчакаш.
Това е твоят коз. Не е казано сега да го изиграеш.
Ти си най-уязвимата в тази ситуация!
Хората от ФБР са като всички останали.
Искат да хванат лошите и да се приберат като хората за вечеря.
Трябва сама да се погрижиш за себе си, Клер!
Говориш като експерт.
Ами, просто гледам повече телевизия.
Гледам всички епизоди на "От местопрестъплението".
Да знаеш, че там съм голям експерт!
Сериите "Маями", "Ню Йорк", всички съм ги гледал.
Добре си подготвен тогава! - И "Кости" съм гледал.
Не се знаем отдавна, но ще кажа, че тоя камион ми идва голям...
Служебен е. Ако имаш проблем с твоя Приус, ще го метна отзад.
Откъде знаеш, че имам Приус?
Предположих. Смятам я просто за играчка!
Наистина ли имаш Приус? - Да. Имах.
Съсипаха ми го. - Как се случи?
Няма значение. Сега трябва да вървя километри през строежите.
Там имаше едни, дето... - Какво?
Не знам дали бяха същите, които ми съсипаха колата, но...
Започнаха да ми подвикват, когато преминавах.
После станаха много агресивни и... - Какво ти направиха?
Хвърлиха бутилка по мен и...
сметнах, че не съм толкова смела да минавам пак през строежите.
Замервали са те с бутилка?
Нищо ми няма, но сега трябва да вървя повече.
Това беше. Няма значение. - Но ще живееш с това...
Помниш ли как изглеждаха?
Искам да ми помогнеш. Не питай за какво. И после няма да питаш.
Отиваме да понатупаме някои хора.
С чия кола ще ходим?
Кени с белия нос!
Здрасти. Какво става? - Здрасти.
Как си? - Ще си купувате ли нещо?
Или само се гъбаркате с "Кени белият нос"?
Не сме дошли да играем на плейстейшъна.
Искаш ли да ни подсилиш малко, Кени?
Чиста стока, евтинийка. - Добре.
Само такава продава той. - Чакай да си намеря кутията.
Ей сега се връщам. - Чакаме те.
Кени.
Това е то Чарлстаун!
Проблем на Източния бряг - черньото Кени не знае къде му е кутията!
Друг път купувал ли си от тоя клоун?
Двамата с него купувахме от електричаря Марти.
Ето ме и мен. Всичко, което ти трябва, брато.
Ето, вземи. - Добре. Достатъчно са.
Мерси, партньоре! - Точно така, сър!
Ония доминиканци, дето все правят проблеми, знаеш ли къде са сега?
Това отключва всяка врата...
Кой е? - Отворете!
Какво, по...
Биричка си пийваш, а?
Боли те, нали? Шибалник такъв!
С лявата ли хвърляше?
Мамка му! - Боли, а?
Защо бе, мамка му? - Заради кучката.
Дотук беше твоят бизнес.
Много лошо! - Мамка му, кои сте вие?
Май беше заради дрогата. Така мисля.
Чуй сега - след седмица пак ще дойдем.
Ако си още тук, ще повторим упражнението!
Хайде, свършихме с това.
Хей, какво си направил? - Не знам за какво говориш.
Това е брат ми. Какво си му направил?
Не знам за какво говориш. - Не знаеш. Ами сега?
Хей, дай малко по-кротко! - Я не ми казвай кротко!
Стига му това. Да тръгваме! - Какво си направил?
Не знам за какво говориш. - Така ли?
Играй сега футбол, скапаняк шибан!
Какво си направил? - Не знам!
Погледни ме сега! Иди в полицията, ако ти стиска.
Помни само, че и аз видях лицето ти!
Не може просто така да се убиват хора!
Ти ме повика.
Дезмънд Елдън? - Работи за Вериком. Не е осъждан.
Не ги знаеш какво работят. Откраднат ли кола,
бригадирът казва - вчера беше тук. И ти показва фалшив работен картон.
Вериком не могат да играят, защото са държавна фирма.
Не отидеш ли на работа - болнични. Я виж в кои дни е боледувал Дези!
Бостънската банка, Къминс Армър, Арлингтън, банката в Кеймбридж.
Боже мой!
Родителите ти в Чарлстаун ли живеят?
Не, татко вероятно е в предградията.
А майка ти?
Не знам. Тя ни напусна, когато бях шестгодишен.
Какво се е случило. - Напусна ни.
Добре.
Събудих се от някакъв звук.
Отначало не разбрах какво е.
Като от някакво животно, попаднало в капан.
Не бях чувал мъж да плаче така.
Облякох се.
Видях баща си в кухнята.
Помня само пепелника, трябва да имаше сто фаса в него...
...и купчина пепел.
Спря да плаче.
Седеше там и гледаше някакъв черно-бял филм по телевизията.
Мисля, че тогава не е знаел какво друго да прави.
Погледна ме, както бях застанал до вратата по пижама
и каза: Майка ти си отиде. Няма да се върне вече.
Просто ей така.
Пушеше цигари и гледаше телевизия вместо закуска.
Година по-рано кучето ни се беше загубило
и аз исках да сложа обява.
Ако мама се беше изгубила,
някой можеше да се обади. Като оня, дето намери кучето.
Баща ми сигурно ще каже, че е помагал за обявите, но не е така.
Пиеше си касата с бира, докато аз вървях по улицата
и питах хората дали са виждали майка ми.
Тя се казваше Дорис.
Баба ми имаше ресторант в Танжерин - Флорида.
Често си фантазирах, че може да е отишла там...
Постепенно се примирих с факта, че това всъщност е без значение.
Където и да е отишла, сигурно е имало защо да си тръгне.
Не е искала повече да ми бъде майка
и нямаше да се върне.
Така, разказах ти за семейството си,
а още не съм ти показвал своя апартамент!
Какво по-лошо от това!
Дезмънд Елдън. Техник във Вериком, 25 годишен.
Алфред Макглоан. Само в Бостън някой може да се казва така.
За г-н Макглоан няма кола, дето да не може да открадне.
Сръчно момче - докато си търсиш ключовете и Черокито го няма!
Джеймс Кофлин.
Бащата убит в затвора, майката - починала от СПИН.
Беше още на 18 години, когато застреля Брендън Лийхи.
Призна си. Каза на съдията, че просто не го харесвал...
Изкара 9 години за убийството.
Тези момчета планират и изпълняват всичко с дисциплина.
Но зад всичко това не е нашето момче Кофлин.
Мисля, че мозъкът е Дъг Макрей - най-добрият приятел на Кофлин.
Живеят заедно, излиза със сестрата на Кофлин,
Тя работи за Цветаря, който навремето е наемал бащата на Макрей.
Трябва ни диаграма, за да не се оплетем в тия връзки!
Спомнете си случая Нашуа - за него Мак старши има доживотна присъда.
Отвлича бронирана кола, но единият пазач го видял,
затова убили двамата със собственото им оръжие.
След този случай никой шофьор не може да напуска колата,
дори да има пистолет, опрян в главата на партньора му.
Младият Макрей изкара 8 месеца - заплашил счетоводител с телбод,
след като го изхвърлиха от професионалния хокей.
Професионалният хокей ли? - Да, беше за малко звезда.
Пратиха го на лагер, а той взел да се бие с момчетата.
Че нали затова им плащат там? - Не и, ако се биеш със своите!
Макрей се прибра в къщи и се включи в семейния бизнес.
Старата песен на нов глас! От хокея мина на наркотици.
Засега сме още далеч от присъда.
Никога няма да ни разрешат денонощно наблюдение
освен, ако някой от тези идиоти не смени вярата с исляма!
Ще изградим солидно обвинение. И така - на работа!
Казах на приятелките си за теб. - Надявам се, само хубави неща!
Казали са ти, че са преизпълнени с ревност
и не могат да повярват каква късметлийка си...
Преместила си се в Чарлстън и си намерила местен хубавец...
Не.
Те мислят, че е като компенсация. Но за какво? Заради обира?
Чувствам се някак отчуждена от тях...
Какво? Защо гледаш така?
Брат ми умря в ден като днешния. - Кога се случи това?
Беше малък. Страдаше от лимфома.
И сега, в хубав ден като този си мисля, че някой умира...
Грешно е, нали?
Сигурен съм, че той би бил щастлив, че мислиш за него.
Денят е прекрасен.
Чувствам се добре. - Хубаво.
Значи ще ти липсвам, докато се върна.
Парите, кучко!
Какво правиш тук?
Нищо. - А това какво е това? С кого си?
С никого. Хайде да се махаме!
Искаш да кажеш, че е твоя? - Да.
Хавайската пица! Хайде сядай! Току-що пристигнах.
Не разбра ли, че казах "не"! Трябва да тръгвам!
Я стига! Сядай тука!
Здравей. - Здравей.
Клер.
Джем. - Джим?
Джем. Просто Джем. Аз съм приятел на този загубеняк.
Седни и се отпусни.
Видях ти Аваланча, паркиран до ъгъла.
Аваланч? - Камионът.
Да. Служебен камион.
Дъги е добър работник. - Да.
Отдавна ли се познавате?
Откакто бях на 6. Като братя сме, нали?
Не ми е споменавал нищо за теб. Тайна пази, така ли?
Каза, че името ти е Джим или Джем? - Джим, Джем и двете стават.
Като малък, учителят ми казваше: "Взимам този, той е скъпоценност. "
И така ми остана с времето... Както и да е.
Какво работиш, Клер? - Работя в банка. Мениджър съм.
Банков мениджър ли? Звучи забавно. Коя банка?
Търговската на Кеймбридж Не е далеч оттук.
Търговската на Кеймбридж. Чакай, тази, която я обраха ли?
Да, да. - Да, четох за това.
Луда работа! И как се запознахте?
В пералнята.
Любов между бельото, нали? Често се случва...
Клер, не си мисли, че ние тук само се размотаваме!
Нашият Дъги е работохолик! Винаги си взема работа за в къщи!
Добре, братле.
Пази се. Бъди послушен. - Ще се видим в къщи.
Беше ми приятно! - И на мен!
Изглежда не си казал за мен на всичките си приятели...
Кого следиш, Джем? Мен или нея?
Казах ти вече. Видях твоя Аваланч.
Не се безпокой! Всичко е под контрол.
Ти май искаш да ни приберат! - Това ли искам?
Кажи ми какво си намислил, Дъги? Защото там видях само
как се беше напрегнал пред онази издокарана мацка, която...
е единственият човек, който може да ни докара федералните!
Я се успокой?
Не мислиш ли, че сега трябва да сме умни?
Умен? - Да.
Я да поговорим сега за свидетелите!
Ако зарежа заместник-мениджъра, умен ли ще съм?
На другите не съм им казвал, защото ще превъртят,
а ги искам да са готови за другия удар.
Казах ти, не всичко е готово. - Тогава го приготви!
Не ми харесва охраната, ясно ли ти е?
Едно от момчетата е също като "Сержант Джо".
Облякъл наопаки жилетката, вмъкнал крачоли в бойни обувки...
Този ван е излишно висок!
Ще намерим друг ван и дебел шофьор, който не си навива ръкавите
и не си мисли, че е от специалните части!
Виж, знам, че си щастлив в тоя скапан град,
но аз лежах 9 години в затвора заради теб, задник!
Само 9 години, това е всичко. Уморих се да чакам.
Това ще е последният обир. След това спираме.
Ти мразиш затвора, но бързаш да те хванат!
Ако ни закопчеят, помни кой настояваше за това!
Готви се за петък.
Посетителите - право напред!
При кого идвате? - Стивън Макрей.
В номер 12. Ето там.
Добре ли си? Винаги като идвам, си с червена униформа.
Още ли се забъркваш в проблеми, тате?
Знаеш как е. Не понасям гадостите.
Не си ли малко стар за такива изпълнения?
Проклети южняци! Навсякъде искат да командват!
Ако си траеш, може да те преместят в Норфолк за добро поведение.
Там няма кой да те притеснява, да се бие.
Дават сладолед и други такива...
Да, но за някои неща трябва първо със себе си да се справя.
Добре.
Мисля да попътувам.
Ще изчезна за малко. - Гонят ли те?
Не, просто малко промяна.
О, я стига! "Малко промяна"!
Или те гонят, или не!?
Чух, че са гепили бронирана кола. - Така ли? Не съм чувал за това.
Имате 5 минути. Пет минути.
Искам да те питам нещо. В случай, че не се видим...
Как така ти никога не я потърси?
За кого говориш?
За мама.
За майка ми. Защо никога не я потърси?
Не се обади на никого, изобщо не я потърси!
Слушай, когато майка ти си тръгна,
ти се скъса да плачеш!
Затова ти казах да я потърсиш, само да се занимаваш с нещо...
Нямах представа, че ще го приемеш толкова навътре...
Ако мислиш, че тя беше ангел, давай!
Само погледни през прозореца -
колко млади момичета има
с деца, които не са искали да имат...
...и никаква гънка в мозъка!
Майка ти не беше по-различна. Това е горчивата истина!
Отпих вече от тази горчилка. Ти ще имаш своята...
Не я търсих, защото нямаше нищо за намиране...
Аз тук ще трябва да умирам пет пъти, преди да изляза...
Пак ще се видим. От тази, или другата страна!
Видях твоя снимка вчера.
Сигурна ли си, че бях аз? - Абсолютно!
В детския клуб ли? - Да.
На един плакат с местните герои!
Нямам чак такива качества! - Все пак са те оценили.
Аз бях бавен и не можех да се пързалям назад.
За професионален хокеист това е задължително.
Но бях добър в нападение. От всяко положение вкарвах гол.
Избраха ме, но не можах да стана част от отбора.
Дадоха ми втори шанс, а аз пропилях и него...
Изритаха ме... и това беше.
Гледам тия снимки с млади 20 годишни момчета,
които смятат, че всичко им е ясно
а в същото време са на прага да загубят всичко...
Не искам да прибързваме, но може ли да идем в стаята ти,
защото чичо ми е шофьор на автобус,
живее отсреща и вижда всичко в тоя апартамент?
Да.
По дяволите! Къде е тая кола?
Нали трябваше да е в 08:45? - Закъснява и това си е.
Кажете си молитвите. Ние сме на ход!
Хвърли го!
Не мърдай!
До всички екипи в района - 10-61 в развитие.
Усетиха ни!
Мамка му!
Излизай, мръснико! Държа твоя приятел.
Спокойно! Пусни оръжието, за да не пострадаш!
Ти хвърли оръжието! Хванах ви, мръсници!
Ти трябваше да стоиш в камиона, шибалник!
Хайде!
По дяволите! Какво стана?
Казвах ли ти? - Затваряй си устата!
Знаех си, че ще стане така! - Проклятие!
Спокойно сега. Карай бавно!
Проклятие! - Трябва да са били зад ъгъла.
Шофьор, изключете двигателя! Ръцете горе, за да ги виждам!
Мамка му!
Изключете двигателя! Ръцете във въздуха!
Тръгвай! Тръгвай!
Давай към мястото на смяната!
Мамка му!
Хареса ли ти това, скапаняко?
Давайте, да тръгваме!
Това е Дез! Тръгвай!
Да тръгваме!
Дино. - Какво?
Затвори моста.
Какво? - Затвори скапания мост!
Алфа 101, алфа 412, алфа 407, тръгвайте към северния край на моста.
Насочват се към моста!
Ето така се карат скапаните коли!
Всичкото ДНК в Чарлстаун.
Това пък какво беше! - Не му се влизаше в ковчега...
Проверихте ли за отпечатъци вана? - Нищо няма, Фрол!
Намери нещо, или го направи да изглежда като отпечатъци.
Нямаме достатъчно, за да ги осъдим - добре.
Сега ми трябват само за разпит.
Точно сега те горят опаковките някъде на спокойствие.
Алибитата им са железни за седмица напред!
Няма да намерим ДНК тук или в другите коли и това е всичко!
Това не е скапана банда аматьори. Открийте ми някакви отпечатъци,
да ги пораздрусам из основи тия негодници,
защото и ние не сме аматьори.
Обърнете се, моля!
Г-н Кофлин! - Искам адвокат!
Само да прочета написаното ли? - Давай. Прочети го на глас.
"Не трябва да излизате от колата. Държите него, но мен кой държи"
"Хей, ще пострадаш"
Кратко беше.
Давай, прочети написаното.
Това ли?
"Не трябва да излизате от колата"
Давай, давай! "Държите него, но мен кой държи"
"Лягай на земята, преди да съм ти избил зъбите"
Хайде, чети! Имаш пет изречения да прочетеш.
Какво ви става на вас в Чарлстаун? Не си ли ходил на училище?
Не искам да го чета! Не ми харесва как звучи.
Това не е молба! Хайде, чети!
Искам да го изрека правдоподобно, но ти само ме прекъсваш!
Правдопо...какво?
Благодаря.
Здрасти, Дъг.
Как си? Местният борец с престъпността!
Какво става, Дино? - Познавам баща ти.
Да бе. Аз също. - Останаха му няколко години.
Да. Една или две...
Чух, че са се добрали до него. Изненадали са го в гръб...
Животни! Да беше някой младок, разбирам...
Да не прозвучи като обобщение, но бандите не са вече същите...
Дорчестър, южняците... те бяха с класа нагоре!
Може да промениш това, ако излезеш навън...
Нека те попитам - как би нарекъл човек,
израснал с хора, които му доверяват тайните си, понеже му вярват,
и използва тези тайни срещу тях, за да ги вкара в затвора?
Казвате им плъхове, нали? Знаеш ли как ги наричам аз?
Дино - аверът! Беше част от всички нас!
И какво получиха всички накрая в отплата?
Знаеш, че намерихме отпечатъци във вана, нали?
Специален агент Фроули.
Дъглас Макрей.
Ти и момчетата ти не сте обрали просто някакъв магазин!
Нападнали сте банката в Норт Енд въоръжени с пушки!
Проклети глупаци! Застреляхте пазача!
Здраво сте се прецакали - цялата полиция е на крак!
За твое щастие пазачът, който е пред пенсия,
по някакво чудо се е върнал от оня свят!
Ако зависеше от мен и имах 2 минути и мокра кърпа,
сам щях да удуша тоя малоумник. Щях да го пратя в затвора...
и свършваш с качулка на главата и инжектиран серум във вените!
Дотук с играта на стражари и апаши, Дъг!
Исках да ти кажа само още нещо,
за да сме наясно и двамата.
Знаеш, че в някои случаи
се обсъжда възможността за намаляване на присъдата
при съдействие и оказване помощ на следствието.
Този път няма да е така.
Сега, след като си тук, мога лично да те уверя,
че ще умреш във федералния затвор.
Както и всичките ти приятели.
Без сделки, без компромиси.
А когато дойде този ден и си отвориш устата така,
че шамар да ти бия, пак ще говориш... Този ден ще дойде!
Въпреки жалкия ти ирландски обет за мълчание.
Когато най-сетне той ти даде право
да се уплашиш от трафика на цигари и поробването на момичета,
искам да знаеш, че аз ще бъда този, който ще ти каже"Начукай си го".
Ако пак искате да ме снимате, предупредете ме от рано.
Може да направим повече от барбекю. Снимки за календара, например...
С голи мацки, намазани с олио... Или пък, по каквото си падате там.
Колите ви са с 3 см. антена. Черна, монтирана отзад на чистачката.
Малка антенка е, досущ като полицейските.
Всеки сополанко ще познае кола на ФБР, като я види.
Занапред ако ще се правите на тарикати,
вземете пример от шестгодишните. Ще тръгвам, че ме чака работа.
Може ли да си ходя?
Успех с отпечатъците.
Клер Кийзи, моля. Тя е мениджър.
Откога? Петък?
Вземете разрешение! За продажби, факсове, поща, скайп - всичко!
Боже мой, Дъг! - Доста време търсих такава.
Хубава е! - Харесваш ли я?
Да, но мога да я взема. - Защо не?
Ако искаш я продай, но няма да я взема обратно.
Не, не мога да... - Хайде, седни тук.
Днес напуснах работа. - Какво?
И какво мислиш да правиш?
Не знам. Доброволец може би, или пак като учителка...
Имам малко спестявания...
Знаеш ли, всеки ден хората стават и правят едно и също нещо.
Казват си, че някога ще променят живота си, но не го правят.
Аз смятам да променя моя.
Защо не направиш и ти така. Да идеш някъде...
Имам си едно местенце.
Може да му хвърлиш едно око...
И къде ще идем? - Където ти се прииска.
Пък после ще видим.
Не е нужно да е нещо голямо. Мислех си да мръднем до
къщата на баба ми в Танжерин, Флорида.
Бих отишъл, в който и да е град с името на плод -
Грейпфрут в Мичиган, Уотърмелон в Ню Мексико...
Само избери.
Четеш ли градския вестник?
Оня, безплатния? Да.
Онзи ден, като си почиствах антрето,
видях снимка на онези, дето ме тормозеха в строежите.
Така ли? - Да.
Статията беше за един от тях, когото са простреляли.
Пише ли кой го е направил? - Не.
Някой местен гангстер, вероятно.
Така му се пада, щом продава дрога по улиците!
Откъде знаеш, че е продавал дрога?
Израснал съм тук, Клер! Сигурно се е занимавал с наркотици.
Какво да ти кажа? Жалко, че се е забъркал с лоши хора?
Изобщо не съжалявам!
Тревожа се за теб, не искам да ти се случи нещо.
На жена не се посяга.
Нападне ли те някой, връщат му го тъпкано. Така стават нещата. Карма!
Определението за карма не е такова.
Каквото и да е, получили са си заслуженото!
Няма да роня дребни сълзи за тях!
Хайде да хапнем нещо!
Фрол! - Какво има?
Разговор на Клер Кийзи с мобилен номер отпреди час.
Прослушай го, може да разпознаеш гласовете.
Мога ли да намина към теб? Искам да поговорим.
Да. Къде се губиш? - Извинявай, задържаха ме!
Сега тръгвам. Ще слезеш ли долу да ми отвориш?
Не знаех, че сте напуснали банката.
О, да. Миналата седмица.
Не знаех, че трябва да ви уведомявам за това!
Тузарско!
Да. Подарък ми е.
Май стана време да си тръгвате...
Имаме заподозрени. Дойдох да ви го кажа.
Джеймс Кофлин,
Албърт Маглоън, Дезмънд Елдън...
Част от бандата, която свързваме с нападението над банката
и най-малко още три нападения над бронирани коли.
Познавате ли го?
Отворихте му сейфа...
Той ви пусна невредима...
а сега двамата имате връзка, за която излъгахте ФБР.
Сбърках тогава. Ще ви трябва адвокат!
Нещо с апартамента ли? - Не. Цветарят!
Какво за цветаря? - Разбрал е.
Боже мой! - Това е сериозно, Дъги!
Стига де! Били сме напушени и толкова!
Кой ще ни повярва? - Трябваше да помислиш,
преди да гърмиш по оня!
Знам какво ме чака. - Казвай, аз ще те поправя.
Така ли? - Слушай сега.
Вземаш още някого с тебе или най-добре трима да сте.
Или измисли нещо и го прекарай!
А ти няма ли да дойдеш? - Не.
Че защо? - Защото ми пари под краката!
Ще се справим. Винаги сме се оправяли.
Стига! Прави каквото искаш! Аз бях дотук!
Какво? - Аз бях дотук!
Дотук ли? - Какво не ти стана ясно?
Не знам, какво означава това? - Какво мислиш, че означава?
Само дрънкаш глупости!
Мисля да загърбя всичко това.
Има хора, които няма да те пуснат да си тръгнеш.
Какво? Кой?
Хайде де!
Ти сериозно ли, Джими? Тя не е мое дете!
Е, ама ти... Стига вече!
Интересуваш се само от дрогата и плейстейшъна
а сега се правиш, че те е грижа за Шайн!
Знаеш ли какъв ти е проблемът? Мислиш се за по-добър от другите!
Господин праведният! Всичко мога, всичко знам!
По-добър съм, да! От всеки друг в тоя квартал!
Но си израснал тук! Спазвал си всички правила, като мен!
Добре. Нещо друго?
Кой тогава е бащата? - Не знам, не съм аз.
Нали ти спиш с нея? - Но не съм единственият, братле!
Не съм бащата и тя знае, че съм наясно с това
а бях достатъчно тактичен да не я питам кой е той.
Самата тя не знае. Аз не споделям илюзиите ти, партньоре!
В целия район няма клиника, която да открие кой е бащата на детето!
А и ти за какъв се мислиш? Ти ли ще ми кажеш какво да правя?
Чуй сега една истина:
никога няма да изградя дом с теб, сестра ти и Шайн!
Схвана ли всичко? Набий си го в шибаната глава!
Уморих се от твоето ограничено мислене!
Ако искаш пак да ме видиш, ела ми на гости във Флорида!
Помня как федералните ме хванаха, като очистих Брендън точно тук.
Пратих го в царството небесно.
Пушнах го право в гърдите. Помня как ме погледна.
Не знам кой от двама ни беше по-изненадан, че още не е умрял.
Той просто си стоеше там,
сякаш чакаше нещо да стане...
И изведнъж хукна да бяга!
Сто метра пробяга проклетото копеле с куршум в гърдите си!
Сякаш някой му беше казал да бяга!
Не съм те молил да го правиш! - Разбира се, Дъги!
Казаха ми, че Бренан е тръгнал към теб със своя Глок.
Затова дойдох тук и го проснах на земята.
Девет годинки го отлежавах!
Няма нужда да ми благодариш, но сега ти си тръгваш...
Благодарен съм за всичко, което направихте за мен!
Семейството ти ме прие, когато баща ми замина.
Ти си ми като брат, но сега аз заминавам!
Искаш да ме застреляш? Давай!
Но ще трябва да ме застреляш в гръб...
Не ставай! Как си, Фърги?
Отбих се само да ти кажа лично
че каквото и да си намислил
смятам, че момчетата ще се справят и без мен.
Без теб не са ми нужни. И ти не ми трябваш без тях!
Вие сте екип!
Моите уважения, но не съм дошъл да спорим!
Няма, така че се оправяй сам...
Успокой се, де!
Всичко това е против разумната ми преценка, но...
гледай просто да оправиш нещата...
и приеми това в замяна. - Няма да свършиш с това.
Достатъчно ли е заради Джо? Ще правиш, което ти кажа!
Добре. Не си съгласен, значи!
Нека те попитам за какъв се мислиш?
Не си единственият с оръжие! Държиш само дрогата.
Един старец, който лежи на стара слава!
Няма да работя вече за теб! Ясно ли ти е?
Ако имаш проблем, имам си адрес. Отбий се по всяко време!
Знаеш къде да ме намериш.
Ти ще направиш това за мен, или ще ти отрежа топките!
Както направих с баща ти... - Не говори за баща ми!
Познавах баща ти, синко.
Работи за мен години. Години! После поиска своето...
Залагаш ли на коне?
Конете ги скопяват с нож или химикали.
Когато баща ти ми отказа, избрах за него химикалите...
Майка ти ги опита. Сложих й капан.
Здраво опъна дрогата!
После сама си сложи примката...
А ти се луташе наоколо да я търсиш...
Сърце не му е давало на баща ти да ти каже,
че си търсел наркоманка, която няма да се върне.
Ако има рай синко, тя не е там!
Чух, че си имаш приятелка. Живее в парка.
Не ми се иска да ти пратя скръбно съобщение за нея,
но щом трябва, ще го сторя.
Вече знам как да те намеря.
Клер!
Здравей! - Махай се!
Добре ли си?
Махай се! - Чакай малко!
Набрала съм полицията!
Добре, но поне ми дай шанс да ти обясня!
Не! Вече имаше шанс. - С кого си говорила?
С ФБР, Дъг.
Трябва да ме чуеш! Нека ти обясня всичко!
Много неща се случиха, Клер. - Не! Върви по дяволите!
По дяволите! - Добре, добре.
Само се успокой. - Защо ми стори това?
Извинявай, Клер!
Онази нощ бях дошъл да ти кажа.
Нощта, в която спа с мен? Това ли беше?
Не ти стигна, че ме тормози, че трябваше и да спиш с мен!
Изслушай ме. Само се успокой! - Не! Махай се!
Никога вече няма да ме видиш! Никога!
Заминавам за малко. - Гонят ли те?
Кога ще се върнеш?
Знаеш ли какво искаше от мен Джем да направя за Фърги?
Да.
Кажи му, че съм съгласен.
Добре.
Приемам.
Но ако нещо й се случи,
само да си помисля, че нещо може да й се случи,
ще се върна и двама ви ще убия в твоя магазин!
Клер!
Може ли да поговорим, само за две минути?
Хайде де!
Никога не бих те наранил, Клер!
Не знам какво можеш... Не ме докосвай!
Добре. Извинявай!
Само ме изслушай! Няма да те лъжа повече!
Наистина ли? - Обещавам!
Питай ме за всичко. Ще ти кажа истината.
Няма да ти повярвам! - Ще повярваш.
Защо? - Защото ще намразиш отговорите!
Знаеше ли, че съм мениджър. - Да.
Следеше ли ме? - Да.
Колко банки си обрал? - Шест коли и две банки.
Убивал ли си някого? - Не.
Помисли си за това.
Никога няма да те излъжа, никога няма да те нараня!
Ако те изгубя, ще съжалявам до края на живота си!
Чакай ме!
Смешна работа! Все едно гледам лицата на бащите ви.
Което ми припомня, че съм още на ринга.
Поемам удари, но водя по точки.
Сега слушайте: имам си вътрешен човек.
Слабостта му е да залага на коне.
Не можа да сполучи с тях, но благодарение на него
имам това...
Цялата банда е там.
Винаги има слабо звено. Трябва само да го открием.
Приготвят парите 15 минути преди да дойде колата.
Точно тогава ще ударите.
И в понеделник след мачовете,
с продадени 60000 бири, храна и сувенири, се събират
три и половина милиона.
Ще приберем даренията от храма на Бостън!
Страхотно!
Как мислиш, колко ще му трябва на Ръсти да очисти вътрешния човек?
Трябваше да заложим на по-добър кон...
Това май доста ще ни поозори, нали?
Ако беше лесно, всеки щеше да го свърши.
Хей, Боби! Дай три бири!
Изглежда, днес ще има състезание по гледане...
Какво да направя, като ме харесват?
Хващам се на бас, че е така!
И аз бях оная нощ в бара.
Оня тип, дето се въртеше край дамите
под предлог, че е арбитър в състезание по прегръдки...
Някои от тях се вързаха!
Прегръща си ги той, потупва ги, опипва им задниците...
Голям чаровник!
Накрая ми писна и отидох при него.
Казах му, че съм арбитър в състезание по биене на шамари.
И аз щях да го нашамаря!
Между другото, днес ще съм арбитър в състезание по чукане!
За какво си дошъл тук? Носиш подаръци за бедните?
Работя за ФБР. - И аз!
Сигурно си от новите.
Прав си.
Но това не значи, че ще те огрее...
Рибата още в морето, а той сложил тигана!
Това го научих от мама...
Ти се мотаеш с Дъг Макрей, нали?
Откъде се знаете с Дъги? - Имаме общ бизнес.
Чакъл и пясък ли? - О, не.
Имаш ли точно око? - Зависи.
За какво става дума? - Колко е дълга банкнотата?
Шест инча, може би? Повече или по-малко?
По-малко. - Грешно.
Точно 6,14 инча!
Знам всичко за парите.
Дебелина - 0,0043 инча.
Тегло - около 1 грам.
Което е много интересно,
защото тази банкнота е по-евтина от същото тегло в дрога.
Ето как става всичко - барманът приема поръчка,
ти вземаш пакетчето в точка "А", занасяш го до точка "Б",
а Цветарят ти дава "В".
Сега се чудиш как да офейкаш оттук,
но няма да ти е лесно.
Започна ли да размахвам това...
Жална ти майка!
Искам адвокат! - Добре. Намери си някой.
Трябва да имаш някаква защита. Но не за теб, а за дъщеря ти!
Не закачай дъщеря ми!
Откога си заедно с Макрей? - През целия ми живот!
И за цялото това време
колко огърлици с диамант ти е подарявал?
Ето как ще стане. Смятам, че е добре измислено.
Дез прибра вана пред къщи, може да се хванат на въдицата.
В понеделник ще се види с нашите хора в завода.
Криста е наела стаи, стъкмила е всичко и ще потича из града.
Това е. Как ви се вижда? - Добре. Инструментите ми са тук.
Облякох си жилетката.
Виж, ако всичко мине добре, ти също можеш да се оттеглиш.
Да бе. Разбира се. Какво да правя, значи!
Ще сляза до Маргаритавил и ще се напия до козирката!
Направи ми услуга!
Помисли за авариен изход, защото тая работа е опасна!
Знаеш ли какво е най-смешното нещо в пандиза?
Всички се правят, че искат да излязат навън!
Мамка му!
Чувал ли си старата приказка за коня с 50 кила товар?
Кон с 50 кила! Не.
Слушай тогава.
Един човек имал два коня.
Единият можел да носи 50 кила, а другият - сто кила товар.
Тоя със стоте кила умрял и човекът си казал: какво толкоз?
Смъкнал товара му и го сложил на гърба на другия кон.
Но той не искал да тръгне!
Една крачка даже не помръднал с такъв голям товар!
И аз съм такъв.
Само това знам.
Не ми се лежи повече, Дъги!
Ако нещо се закучи, ще свикам съда на улицата...
Разбра ли?
Муле. - Какво каза?
Тая стара приказка е за мулета, не за коне...
За муле с 50 кила товар...
Ще се видим навън.
Кога го е оставил там? - Според джипиеса - в 6 сутринта.
Затова ви се обадихме.
Ами защо не разбием вратата да ги приберем?
Чакаме да извършат престъпление, а не да прибираме кола, Дино!
Проверката е извършена. Това Чероки е откраднато.
Повикай специалните части!
ФБР! Отворете вратата!
Защо не докарахте някой топ? Нямам оръжие бе, малоумници!
Крис, какво правиш тук? - Трябва да поговорим.
Ама си избрала време! - Знам.
Добре. Какво искаш?
Дез ми каза, че си тук. Исках да те видя.
Само за отварянето на вратата може да ти лепнат 30 години!
Разбираш ли? Затова, че си тук!
И детето си довела! Не може да останеш тук!
Не искам да оставам. Искам да дойда с теб! И аз искам промяна!
Защо да не се променя? Ще бъда съвсем различна!
Боже мой!
Кажи каква искаш да стана и ще го направя!
Заминавам с друга жена!
Така ли? - Да.
А тя защо не е с теб? - Какво искаш сега да ти кажа?
Заминава с теб, а я няма. Защо не е тука?
Къде е? - Няма я!
Какъв бардак само! - По-спокойно!
След диамантената огърлица си мислех, че тук е като в Риц!
Какво каза?
Кой ти каза за огърлицата? - Едно птиченце!
Проклета глупачка! Кой ти е казал за огърлицата?
Знам, че за моята шия харесваш повече някоя примка!
Хайде сега да се махаш оттук! Тръгвай!
Ела тук, скъпа! Всичко ще бъде наред.
Двете идваме с теб! - Ти си заминаваш сега!
Идваме с теб, Дъги.
Трябва да си ходиш.
Трябва мила, нали?
Няма да си тръгна! - Заведи детето у дома!
Пусни ме! Мога и сама!
Не смей да ми казваш "не"!
Хей!
Стига си се озъртал, нервираш ме!
Да, имаме една кола тук.
Собственост на Кристина Кофлин. Вътре има дете.
Тя е в болницата. Търси вас. - Разбрах. Ей сега идвам.
Полицай! - Да. Да вървим.
Тук надолу.
Вратата е натам. И помнете - не сте ме виждали!
Дадено.
Д-р Форест, обадете се на 112, моля.
Ето ви и вас, господин шест инча!
Какво се е случило? - Ти нали си борец с престъпността?
Скъпа моя!
Сега кръвта ти е само алкохол и кокаин.
Знам, че на твое име се водят пет коли,
а в момента дъщеря ти е в държавен автомобил,
паркиран точно пред социалната служба.
Докога смяташ да я караш така? - И аз съм човек, нали?
Но трябва да имаш оправдание, ако искаш да видиш пак детето си!
Защо винаги аз съм употребената? - Какво имаш да ми кажеш?
Знам само, че...
...след това Дъги си заминава.
Я чакай! Какво"след това"?
Бъди разумна, Криста!
Това може да е важно за Шайн!
Може да промени живота й!
Ще ти помогнем, Криста!
Тук ли си? - Да. Готов съм.
Добре. Действай!
Кой се обади на 911? Вие ли позвънихте?
Никой оттук не се е обаждал. Не сме били ние.
Преди малко беше. За обир беше, момчета.
За обир, казваш. - Да, че ви държат на мушка.
Чакай да се обадя на Майк. - Той ни пусна тук.
Вижте момчета - имаме сигнал. Кажете кой се обади?
Никой не се е обаждал!
Никой ли? Че какво правим ние тук?
Я чакайте! Къде е Майк? - Току-що ви казах къде е!
Че как виждате с тези... - Хей, умнико!
Сега ми покажете документите си, да се убедя, че всичко е наред!
Спокойно, момчета! Цяла сутрин сме тук!
Партньорът ми поиска документи! Не ви познаваме!
Докато не разберем кой какъв е, покажете ми всички документи
Искам всички на земята, веднага!
Ръцете далеч от оръжието! - Хей, по-спокойно!
Лягай долу! Всички на земята!
Ръцете отзад! Лицата надолу!
Зад гърба! Хайде!
Ръцете зад гърба! По-живо!
Хей, вие вътре!
Арнолд Уоштън, живущ на ул. Хейзър 311.
Жена ти се казва Линда и имате три кучета.
Не натискай аварийния бутон!
Следващият:
Мортън Превит, живееш в Рандолф на Каунтин Лейн 27.
Жена ти също се казва Линда.
Мортън, двете жени казаха да отвориш вратата.
Имаме хора пред къщите ви!
Отдръпни се!
Да не мислите, че ще ви се размине?
Имам приятели в Уолпол. Ще ви се стъжни животът!
Не бери грижа, старче! Няма да ходим в затвора!
Как си? - Страхотно!
Последният човек, обрал Ред Сокс, беше Джак Кларк!
Огледах целия квартал. Няма ванове, коли. Нищо!
Подранили сме. Или закъснели!
Хайде! Опразнете улицата! Разкарайте всички хора!
Опитваме да се свържем с охраната, но не отговарят.
Побързай! Давай да се омитаме!
Проклятие!
Мамка му! Хайде да изчезваме!
Това са нашите отвътре!
Давай!
Шибалници!
Глоунс! Мамка му!
Как е той? - Само в жилетката...
Дез, натисни бутона за вратата!
Затвори я!
Дез!
Дай го насам!
Облечени са като парамедици.
Преброих четирима. Единият вероятно е свален.
Тръгвайте!
Хайде да се измъкваме!
Навън има цял милион полицаи!
Дез!
Чуй ме!
Ако успеем да излезем живи, всичко ще се стовари върху трима ни.
Вдигнеш ли сега ръце, максимум 7 ще ти дадат.
Никой не ти желае злото. - Ходи се шибай!
Запушете си ушите!
Не!
Давай напред!
Мамка ви!
Влизайте! Искам да ги изкарате оттам!
Елате при колата!
Няма да търсят полицаи.
Ще изляза оттук с колата,
а вие се измъкнете отстрани в полицейска униформа.
Там са се събрали всички! - Знаеш, че нося на бой!
Не се бойте! Ще им кажа само малките ви имена.
Чисто!
Давай!
Хей! Не мърдайте!
Свалихме оръжието! - Мамка ви полицейска!
Внимание, идваме! Не стреляйте!
Ще се видим във Флорида! - Не, когато се върнеш.
Хайде, момчета! Федералните го поемат!
Хей, полицаите! Разкарайте се оттук!
Какво правите? Тук действа ФБР!
Не ми махай с ръце! Юрисдикция, момчета! Тръгвайте.
Тоя го убих аз!
Не знам с кого си имате работа,
някой с достъп до охраната, но те казват, че полицаи са го направили.
Полицаи! - Така казват. Двама полицаи.
Задръж така. Къде отиваш...
Отбий тука.
Полицай, може ли за минутка?
Виждам Кофлин. Отива към Бойлстън.
Паркингът на Ван Нес. Облечен е като полицай.
Прието.
Полицай!
Кофлин!
Хвърли оръжието!
Махни се оттам!
Кофлин, хвърли оръжието!
Майната ти!
Вдигни ръцете, веднага! - Майната ти!
Давам ти 30 секунди, задник!
Добре! Предавам се.
Предавам се!
Ръсти, всичко се обърка. Ела насам.
Фърги!
Нищожество!
Запомни, Фърги, кой ти откъсна топките!
Влязох и видях заподозрения да тича въоръжен по улицата.
Изскочих от колата и открих стрелба по него.
Значи, излязъл си от колата... - Да.
Стрелях и улучих заподозрения един или два пъти...
Съобщение за жертви в Чарлстаун, Мейн Стрийт 529.
Полицаи на мястото. Това е Цветарят.
Какво е станало, Боби? - Някой е очистил Фърги!
Господи, сигурно е бил Макрей!
Аз съм, Клер. - Добре ли си?
Ще се оправя. Да, добре съм.
Искам да те видя.
Ще бъде скоро. Сега нямам време.
Може ли да се срещнем? Моля те, Клер!
Искам да знам. Трябва да тръгвам. - Можеш ли да дойдеш тук?
Искаш да дойда сега?
Не е добра идея.
Защо?
Ами ако полицията е там? - Няма ги тук.
Е, щом мислиш, че може да се отбия...
тогава ще дойда. - Добре.
Клер, чакай! Чуй ме.
Извинявай!
Съжалявам за всичко, което ти сторих! Запомни го!
Ела след час отзад и ме пусни.
Добре. Ще се видим.
Дъг, чакай!
Искам да дойдеш. Наистина искам да те видя!
Ще бъде като един от моите слънчеви дни!
Тръгвам тогава.
Довиждане.
Довиждане, Клер.
Хайде, свършихме вече с това!
Знаеш ли какво? Не сега!
След като идва, искам хората ти в Логан, южната гара,
центъра, автогарата, метрото, всичко! Веднага!
Покрили сме целия град. - Добре.
Покрили сме всичко, готови сме.
Излезте от улицата, сър. - Ясно! Отивам на работа.
Колко време мина. - 40 минути.
Алеите чисти ли са? - Да, сър.
Нищо засега. Няма движение по алеята.
Май няма да направи това, което смяташе...
Така мисля.
"Моите слънчеви дни".
Да знаеш, Клер, че сме национална организация...
Събирайте багажа, момчета. Няма да дойде.
Пуснете описанието му. Да тръгваме.
Знаем как изглежда.
Хайде да го открием.
Добре ли сте? Това беше най- благоприятният развой за вас!
Добре се справихте!
Начукай си го!
Това е за теб.
Приеми ги. Клер.
Ти ще ги използваш по-добре, отколкото аз бих могъл.
Когато четеш това, аз отдавна ще съм заминал.
Имах други планове,
но сега напускам този град за пръв път в своя живот.
Може би като си тръгна, ще спра да се озъртам...
Няма значение колко се променя човек,
той винаги плаща за онова, което е сторил...
Отправих се на дълъг път.
Знам, че пак ще се видим.
От тази, или от другата страна...
Превод и синхронизация zaradius