УНАКС ТИЙМ subsunacs.net
Превод Bad_Nick
Един филм на Мики Евънс
КВАРТАЛНОТО ИГРИЩЕ
Участват:
Том Гира Майк Витар
Патрик Рена и др.
Музика Дейвид Нюмън
Оператор Антъни Ричмънд
Най-великият момент в историята на спорта досега
се случил на Световните Серии през 1932.
В края на деветия ининг, с два аута
с фул каунт и рънър на база,
Бейб Рут вдигнал ръка и посочил трибуните зад аутфилда.
Досега това не се било случвало и не му повярвали.
Бейб показвал посоката на удара си.
При следващото хвърляне, великият "Бамбино"
ударил невероятен 120-метров хоумрън.
И макар, че отдавна бил герой за феновете,
се превърнал в легенда.
30 години по-късно, хлапе на име Бенджамин Франклин Родригес
стана квартална легенда.
Това беше лятото на живота ми, когато той ме учи на бейзбол
и стана най-добрия ми приятел.
И ме забърка в най-голямата бъркотия в живота ми.
Давай!
Сценарий Дейвид Евънс
Продуцент Дейл де ла Торе
Режисьор Дейвид Евънс
Ще дойда към 9 часа.
Добре. Дочуване.
Отскоро се преместихме в този квартал.
Същото лято, когато Мори Уилс подобри рекорда за откраднати бази.
Бях адски впечатлен от това
и желаех да преживея и аз нещо велико.
Но не се получи.
Бях от друг щат и нямах приятели наблизо.
Последната учебна година беше гадна.
Нямах време за приятелите си преди ваканцията.
И заради това започна всичко.
Баща ми починал, когато съм бил малък.
Майка ми се омъжи за Бил година, преди да се преместим.
По онова време, двамата с него още се опознавахме.
Да.
Татко?
Всъщност, Бил.
Помниш ли, че ми обеща да ме научиш да хващам топката?
Ще ме научиш ли?
Да, разбира се.
Добре. - Скоро.
Благодаря ти.
Извинявай.
Проследих ги до игрището след училище.
Не бях виждал такова място.
Беше като собственото им бейзболно царство.
Най-великото място, което бях виждал.
А те бяха наистина добри.
А аз бях с една жалка ръкавица, подарък от баба ми за 6 рожден ден.
И когато се наканих да дойда и да намеря приятели,
разбрах, че те не играят заради победата, не се делят,
даже играта им не спира. Все са заедно.
Продължаваха от момента, в който са спрели.
Беше един безкраен велик мач.
Бяха само 8 и не можеха да са отбор.
Макар, че не можех да играя, исках да съм деветия.
Можеха да ме сложат в аутфилда, примерно.
Естествено, ако знаех, какво ще ми се случи после,
изобщо нямаше да идвам.
Страшно хващане! - Да.
Хайде, Бени, удари хоумрън!
Хайде! - Внимавайте!
Внимавайте!
Ще я донеса.
Не ставай глупак!
Хвърли топката! - Побързай!
Какво се мотаеш?
Хайде, хвърли я! - Хайде де!
Хвърли я на мен! - Хайде!
Хайде!
Мили Боже!
Край с мен.
Видяхте ли го тоя?
Ако не беше Бени, нямаше да имам нови приятели.
Останалите ме смятаха за загубеняк.
И дори преди да станем приятели,
С Бени вече бяхме свързани, чак до онзи миг през лятото,
когато се замесих в най-голямата бъркотия,
която можете да си представите.
Лека нощ, скъпи.
Съжалявам, мамо. Беше случайно.
Скоти, намери ли вече приятели?
Не. - Защо, скъпи?
Защото още съм нов тук.
Не искам да седиш тук и да си играеш с това нещо,
както правеше предните лета.
Умен си и се гордея с теб.
Искам да излизаш и да си намериш приятели.
Излез, изцапай се целия!
Катери се по дърветата! Направи беля, която да ме ядоса!
Разрешавам ти, но без да прекаляваш.
Колко майки разрешават това на синовете си?
Май никоя друга майка.
Скъпи, искам това лято да си намериш много нови приятели.
Добре.
Ама за нищо не ме бива, мамо.
А и съм дървен философ. - Скъпи,
ще си останеш такъв, ако не се уважаваш сам.
Е?
Кажи ми.
Все е зает, мамо. - Все ще намери време.
Върни се и го попитай пак.
Бил. - Да?
Исках да кажа татко.
Дали ще можеш
да ме научиш да хващам топката?
Да, разбира се.
Но първо да довърша това.
Благодаря. - Добре.
Бил? - Да.
Спри за малко и го научи сега.
Мамо, всичко е наред. - Скъпи...
Бих искал, но ми е спешно.
Колко време ще ти отнеме?
Да му покажеш за половин час?
Мамо, няма проблем. - Добре.
Добре.
Ще си взема ръкавицата.
Видя ли?
Нали ти казах.
Да бе, страхотно.
Скоти, иди в края на двора. - Добре.
Най-важното е да гледаш постоянно топката,
без значение дали си в защита или батираш.
Разбрах.
Движи ръкавицата си спрямо топката.
Добре.
Хайде.
При оградата е. Съжалявам.
Няма проблем.
Заповядай.
Добре. - Хайде, готов съм.
Гледай внимателно топката.
Разбра ли? - Да.
Движи ръкавицата според топката.
Да. - Добре, да започваме.
Трябва ти по-голяма ръкавица. Сега ми я хвърли.
Хвърли ми я.
Така. Скоти, гледай топката.
Добре. Разбрах.
Добре.
Окото ми!
Какво стана? - Окото ми!
Скъпи, донеси лед. - Имам друго.
Ето. - Това е за вечерята.
Дръж го така.
Дръж го плътно до окото.
Просто гледах топката. - Да, но я изпусна.
Дръж го така около час.
Пак ще посинее, но няма да се подуе.
Извинявай.
Внимавай при въртящи топки.
Здрасти.
Ще играем и ни трябва още един. Идваш ли?
Не, благодаря. - Не харесваш ли бейзбола?
Напротив. - Тогава защо?
Ръкавицата ми. Скъса се.
Затова не мога. Но ти благодаря все пак.
Не е проблем.
Имам една излишна.
Хайде. Да вървим!
Мамо, отивам да играя бейзбол.
Скоро ще се върна.
Хайде.
Аз ще бъда Бейб Рут.
Слушайте. Готови ли сте?
Внимавайте.
Аз съм истинският...
Какво каза?
Аз съм великият "Бамбино". - Какво?
Аз съм великият "Бамбино".
Кой е този?
Какво?
Нямах представа за какво говорят.
Какво каза тоя? - Да не си от село?
От коя планета идваш?
Не знаех какво да им кажа.
Не знаеш за "Господаря на батата"? - За "Унищожителят"?
За "Колосът на замахването"? - Да, за Колосът!
"Кралят, който размазва". - Затова излъгах.
А, да, великият "Бамбино". Естествено.
Счу ми се "Великия Бамби".
За онзи елен ли говориш?
Да. Съжалявам.
Както и да е. Скот,
това са Тими и Томи Тимънс.
"Кривогледият" Майк Паледорис,
Алън "Йе-Йе" Маклилън,
Бъртрам "Бастуна" Уикс,
Кени де Нунес и Хамилтън Портър.
Викат му "Шунката". Това е Скоти Смолс.
Здрасти.
Така...
Ще бъде девети играч, за да сме цял отбор.
Хайде. Да вървим на игрището.
Бени, девет часа сутринта е.
Защо го домъкна този? - Трябва ни девети играч.
Да бях довел тогава сестра ми.
С него ставаме пълен отбор.
Не, с Елсуингър бяхме пълен отбор.
Той можеше да хваща. - И да хвърля.
Стига, Бени, този не може да играе.
Видя го как хвърля. - Да.
Запълваш дупките, откакто Елсуингър се премести в Аризона.
Сега ще запълвам с една дупка по-малко.
Трябва да тренирам. - Ти си най-добрият!
Не ти трябват тренировки. - Наистина.
Най-добрият си.
Стига бе, Бени. Хлапето прилича
на подвижен кренвирш.
Да, като оня на "Оскар Майер". "Дълъг кренвирш"!
"Тарикатски шпек"! "Вурстче"!
Какво се смееш? Ти тичаш като патка.
Да, ама аз...
Част от отбора е, ясно? - Да.
Нали трябва да се научи. - Той е тъпак.
Не може да хваща. - Я марш по базите, тикви!
Ще играеш ляв центърфилд.
Добре. Къде точно да застана?
Ей там.
Тук ли?
Твърде наляво си.
Добре.
Тук ли?
Хайде, Бени. И без това няма да хване топката.
Нещастник. - Йе-Йе, играй през втора.
Хайде! Хвърляй, Бъртрам.
Браво!
Точно така.
Смолс, хвърли на втора. - Добре.
Стига бе, Бени. - Няма да я хване.
Нали ти казахме, Бени.
Бени, защо го направи?
Хлапето е бездарно, Бени.
Хайде, хвърляй!
Какво прави този?
Не мога да повярвам!
Заповядай. Съжалявам.
Можеше да я хвърлиш.
Не.
Не мога.
Не знам как.
Благодаря ти, че ме доведе, но ще си вървя.
Много разсъждаваш.
Сигурно си зубър. - Не, най-много съм имал 5.
Всъщност беше 6 минус, но бях за 5.
Това е бейзбол. Какво има да му мислиш?
Забавлявай се.
Ако се забавляваше, щеше да я хванеш.
Хвърлял ли си хартиени самолети? - Веднъж.
Добре, хвърли топката по същия начин.
Когато ръката ти стигне дотук, пусни я.
Спокойно я пусни.
А как да я хвана?
Просто стой там и вдигни ръкавицата си.
Аз ще вкарам топката вътре.
Време беше, Бени. Дрехите ми станаха демоде.
И без това са демоде. - Млъквай!
Нали ти казах, Бени.
Смолс, хвърли на втора.
Добре.
Пак ли?
Губим си времето, Бени.
Моля те, хвани я.
Моля те, хвани я!
Да!
Точно така!
Добре де. - Нали ти казах!
Добре. Да поиграем!
Да играем! - Хайде!
Знаех си аз, че така ще стане.
Браво.
Утре ще ти покажа още.
Добре, довиждане. - Чао, "Шунка", до 8 сутринта.
В 8 ли? - Да, чао.
До утре!
Бени, чакай!
Ръкавицата ти. - Задръж я.
Благодаря!
Смолс.
Утре облечи фланелка и джинси.
Имате ли камина у вас? - Да, защо?
Изгори шапката си там. - Добре, но нямам друга.
Вземи старата ми шапка.
Утре сутрин в 8.
Благодаря, Бени. В осем часа.
Мамо, познай какво стана!
Бейзболни играчи, които да запомня: 1. Великият "Бамбино"
Хамилтън "Бейб" Портър.
Портър "Далечният удар". Хайде, Де Нунес.
Добре де. Видях го.
На това хвърляне ли ми казваш?
Това е бейзбол, а не тенис.
Дайте му тенис ракета. - Дай да ударя.
"Шунка", тази ми е най-добрата.
Предизвиквам те да я удариш. - Ще съжаляваш.
Щом искаш, ще я получиш.
Може да удари само баскетболна топка.
Да! Така се прави!
Идиот такъв, как ще играем сега?
Браво бе, кретен!
"Удари ми най-добрата"!
Тъп идиот!
Ниско над оградата. Такива харесвам.
Ще те прасна!
Чакайте. Аз ще я взема.
"Бейб" показа посоката на удара си.
Недей!
Не!
Недей, Смолс, върни се! - Момчета, ще я взема.
Смолс!
Какво правите? - Смолс, чакай!
Ама какво...? - Смолс!
Слизай! - Щях да взема топката.
Недей! - Веднага ме пуснете!
Щеше да умреш! - Да умреш!
Спрете!
Мамка му, щеше да умреш!
Така е. Какви ги вършиш?
Ако ме бяхте оставили...
Да беше помислил преди това. - Не можеш да идеш там.
Как ще си вземем топката? - Не можем.
Не можем. - Дълга история.
Забрави я. - Млъкни, Томи!
Няма я вече, друже.
Край на играта. За утре ще ни трябва нова топка.
Да. - Забравете за тази.
Защо?
Звярът!
Какво е това?
Смолс, чуй ме.
Приближи се бавно и тихо до оградата.
Но аз... - Не!
Иди и погледни през дупката. - Ами ако...
Какво ще видя там? - Просто иди.
Върви. - Отивай, Смолс.
Върви, Смолс.
Тихо!
Нещо взе топката.
Какво е това нещо?
Край на мача.
Съжалявам, че закъснях. Майка ми ме накара да измия чиниите.
Маминото детенце измило гадните чинии.
Искаш ли още пет'фури? - Какво да искам?
Дали искаш още пет'фури?
Не съм ги ял досега, как така да искам още?
Ще ме убиеш, Смолс.
От това се правят, така че внимавай.
Първо взимаш бисквитата.
После поставяш шоколад върху нея.
След това запичаш локума.
Когато пламне,
го слагаш върху шоколада.
Ще ни подпалите! - След това слагаш друга бисквита.
След това лапаш. - Баси гнусотията!
Мазня е, но е сладко. Опитай.
Така. Тихо, момчета.
Тихо! Да не искате да го събудите?
Тъкмо заспа.
Кой заспа?
Звярът!
А, да!
А сега тихо!
Легендата за Звяра се разказва много отдавна.
Още преди някой от нас да е играл бейзбол.
Започва от едно място, наречено "Мъртъл Икърс".
Започва преди близо двайсет години,
когато крадци се промъкнали на бунището в "Мъртъл Икърс".
Затова собственикът, г-н Мъртъл
си взел пале от кучешкия приют.
Хранел го с късове месо,
а кучето пазело бунището.
И кучето се отблагодарявало.
За няколко седмици, палето се превърнало в Звярът!
И пораснало огромно и зло
и пазело бунището с една единствена мисъл -
да убива всеки, влязъл вътре.
Правело го и му харесвало.
Звярът бил идеалния пазач на бунището.
Истинска машина за убиване.
Но скоро на ченгетата почнали да звънят хора,
които докладвали за изчезнали крадци, които Звярът бил убил.
Били около 120...
Всъщност 173 души.
Истина е.
Не намерили нито един труп.
Нито един. Смятали, че са се изселили.
Но знаем какво се е случило.
Звярът ги е изял.
Изял ги е с костите.
Звярът бил твърде добър като пазач,
но полицията била против това.
Дядо ми, Скуидмън Паледорис, тогава бил шеф на полицията.
Наредил на г-н Мъртъл да превърне бунището в крепост,
да окове там Звяра под къщата си,
за да не може да се измъкне и да яде деца.
Там е от двайсет години
и ще остане там до края на живота си.
Г-н Мъртъл попитал ченгетата колко време да държи Звяра окован.
Те му отговорили:
"Вечно"!
И така, Звярът стои под онзи навес
и мечтае да скъса веригата си и да излезе навън.
Мечтае да преследва и да убива отново.
Затова не трябва да ходиш там?
Никой не е ходил и няма да отиде.
Едно дете отишло и изчезнало.
Не е вярно! - Истина е!
Изял го е.
Не, това не истина.
Правите го, за да ме уплашите.
Така ли мислиш?
Пъхни глава в онзи прозорец и погледни надолу.
В онази нощ научих, че повече от 150 бейзболни топки
прелетели над оградата и никой не ги е видял отново,
Дори от смелото хлапе, което прескочило оградата.
Защото преминат ли отвъд, те изчезват.
Беше истина, защото когато погледнах надолу,
не видях нито една единствена.
Той е долу! - Така е.
Каквото и да премине през оградата
остава там.
Става собственост на Звяра
завинаги!
Дай ми я. - Не, аз ще я нося.
Аз я купих. - Искам аз да я нося.
Дай ми я! - Мили Боже!
Какво ти става? - Боже!
Уенди Префъкорн.
Хайде, трябва да вървим. - Не.
Трябва да отидем на игрището.
Да вървим. - Добре де.
Изпотих се като прасе. - Хайде, по-бързо!
Къде бяхте? Откога ви чакаме.
Кривогледият зяпа гаджетата.
Млъкни, не е вярно! - Така си беше!
Езикът ти се влачеше и щеше да припаднеш.
О, Уенди Префъкорн, моето любимо момиче!
Казах ти да млъкваш!
Достатъчно грижи си имам.
Няма да стане така, Бени.
Пека се като сандвич тук. Толкова е горещо!
Температурата е 150 градуса. Не става за игра.
Трябва да почиваме днес. - Послушай го, Бени.
Гласувайте тогава! Всеки, който
не може сам да си вдига гащите
и носи сутиена на майка си, да вдигне ръка.
Мога да го изтърпя.
Добре де.
Така да бъде.
И какво ще правим?
Ще зяпаме гаджета в басейна!
Бени можеше все да играе бейзбол.
Времето навън нямаше значение.
Интересуваше го само бейзбола.
Но решихме да не играем бейзбол,
а да отидем на басейна и той се съгласи.
Никой от нас не беше разглеждал "Плейбой", но не си признавахме.
Смятахме, че басейна е най-хубавото място на света.
Помня те. Здравей, секси.
Здравейте, момичета.
Бомба!
Всъщност за гаджетата не беше точно така,
защото ако ни приближеше някоя от тях, щяхме да се напишкаме.
Всъщност отидохме,
защото Уенди Префъкорн беше спасителка.
Оле, човече! - Да, жестоко!
Не знае какво прави. - Не знае какво прави.
Напротив, знае.
Идеално разбира какво прави.
Плувам тук всяко лято, откакто пораснах.
И всяко лято я гледам
как се маже с лосион и тоалетно мляко против изгаряне.
В този ден му дойде в повече
на Майкъл "Кривогледият" Паледорис.
Не мога да понасям повече!
И той извърши най-откачената постъпка,
която някой от нас беше виждал.
Какво му стана? - Какви ги върши?
След три лета, най-накрая откачи.
Там е дълбоко, а той не може да плува.
Помощ! - Кривоглед!
Помогнете! - Бързо!
Дръпнете се.
Хванах го. Хайде, Уенди.
Добре ли е? - Отдръпнете се.
Обърнете го. - Да стои така!
Хайде, Кривоглед! - Хайде!
Хайде, Кривоглед. - Кривоглед!
Събуди се! - Хайде, дишай!
Хайде, вземи си въздух!
Хайде де! - Изглежда много зле.
Кривоглед, хайде де!
Боже, изглежда като умряла риба.
Какво?
Малък извратеняк! - Целуна я с език!
Вели Виста Парк Общински басейн
Ето ти очилата. Ти ли го измисли?
От години го планирам.
Момчета, това е било постановка!
Майкъл порасна в очите ни в този ден.
Сваляхме му шапки.
Добре, че тя не го преби от бой.
Не бихме й се сърдили. Той постъпи подло,
гадно и низко.
Но беше страхотно!
Никой от нас и след милион години,
и за милион долара нямаше да захапе спасителката.
Той успя. Целува я,
дълго и сладко.
Забраниха ни да ходим на басейна,
но когато минавахме оттам,
спасителката гледаше от вишката към Кривогледия
и се усмихваше.
Вземи си ръкавицата! - Защо?
Нощен мач, хайде! - Мамо, излизам.
Имаше само един нощен мач в годината.
На Четвърти юли небето бе обсипано със заря,
която осветяваше мача ни.
Давахме най-доброто от себе си и се чувствахме като професионалисти
под светлините на голям стадион.
Бени все така се чувстваше.
Знаехме, че той има голямо бъдеще.
Всеки път, когато спирахме да погледнем зарята като деца,
той ни връщаше към играта.
Разбирате ли? За нас, бейзболът беше игра.
Но за Бенджамин Франклин Родригес
бейзболът беше целия му живот.
Хайде, удряй! - Хайде, Бени!
Боже!
По-бързо! На първа!
Тичай!
Назад!
Хвърляй! - Пипни го!
Хайде!
По-бързо! - Тичай, Бени!
Мамка му!
О, не!
Лесно се играе с некадърни и дебели хлапета, Родригес.
Млъквай, Филипс! - Какво каза, грознико?
Че не трябва да те допускат до терена.
Освен Родригес, другите на ставате.
Хайде да ви пробваме веднага!
Хайде де!
Играем само на истински игрища,
а и вие не ставате за нищо.
Внимавай, тъпако! - Млъкни, идиот!
Тъпанар! - Лайномет!
Пръдльо! - Лигльо!
Смрадливец!
Закусваш с кучешки лайна!
А ти ближеш мръсното бельо на майка си!
Ядеш в кенефа и ти харесва!
А ти играеш бейзбол като момиче!
Какво каза? - Чу ме добре.
Утре.
Следобед. На нашето игрище.
Бъди там, бизонче! - Ще бъде, грознико!
Да вървим!
Утре ще им сритаме задниците!
Добре се справи. - Нещастници!
Плейбол.
Батер, по-бързо!
Бързо ще свършим, че трябва да обядвам.
Първи страйк. Знаеш ли,
ако имах куче, грозно като теб,
щях да му обръсна задника и да го водя на обратно.
Най-трудната топка.
Ето я. Съжалявам те.
Страйк 3! Аут.
Онази голата на трибуните да не ти е сестра?
Гола е. - Млъкни, Портър!
Опитвам се да се държа приятелски.
Стига бе. Дали ще излезе с мен?
Я да видим какво можеш.
Изпреварих те.
Хвърли на трета!
После цяла нощ се разхождахме.
Беше страхотна победа.
Всъщност ги смачкахме и го отпразнувахме.
И направихме най-глупавото нещо, което бяхме правили.
Момчета, аз черпя.
Благодаря, Бени! - Девет билета, моля.
Благодаря, Бени. - Дай и на мен.
Ами аз? - Мамка му, щях да забравя!
Какво?
Дъвчащ! Пазех го за хубави времена.
Какво е това? - Най-доброто!
Най-доброто! - За Бога, Смолс!
Предполагам, че не знаеше и кой е Бейб.
Това е тютюн за дъвчене.
Качак. - Какво се прави с него?
Ще ме убиеш, Смолс.
Дъвчи се, естествено. - Така ли?
Всички професионалисти дъвчат.
Да, дава им много енергия. - Така е.
Да си вземем! - Взимайте, момчета!
И аз искам.
Най-добрият! - Да се повозим!
Кривоглед, страхотно!
Супер!
Така е по-добре.
Няма да се бавя. Ще заведа баща ти на летището.
Добре.
Добре ли си? Изглеждаш блед.
Добре съм. - Сигурен ли си?
Добре съм. - Добре.
Слушай, Скот.
Докато ме няма, ти си мъжа в къщата.
Разбрах. - Добре.
Къде отиваш? - В Чикаго.
За една седмица по работа.
Пак ще играем, като се върна. - Добре.
Пази се заради мен. - Добре.
Става ли? - Добре.
Добре. Бъди послушен.
Ще бъда. - Добре.
Няколко дни, след като се изложихме по този начин,
се заклехме да не опитваме пак. Без значение от марката.
Но когато се събрахме да играем,
се забърках в най-голямата бъркотия в живота си.
Всичко започна със знамение.
Божичко!
Не мога да повярвам!
Скъса я. - Не съм.
Само 2-3 човека в историята са разпаряли топка с удар.
Поличба е. - Че няма да играем повече.
Още е обяд, а аз ви провалих деня.
Не, това е най-щурото нещо, което съм виждал.
Да. - Някой има ли пари?
Не. - Кофти, защото няма да играем.
Ще играем.
Някъде да виждаш 98 цента, Смолс?
Не, но имам топка. - Иди и я донеси!
Взех я! Взех топката, момчета!
Ето я!
Взех топката!
Заповядай, Бени. - Носиш топка - батираш.
Хайде. - Добре.
Хайде, играем. Кени, насам.
Батер!
Ципът ти е разкопчан.
Страйк 1.
Лесен си.
Три хвърляния - три страйка.
Мамка му!
Тичай! - Да!
Браво, новобранец! Аз го научих.
Страхотно! Ще падне зад оградата!
Смолс, трета база е натам.
Смолс.
Иди на трета. - О, не!
Браво, Смолс! Страхотен удар!
Излезе! Кой е най-добрия батер?
Смолс! - Смолс?
Забрави да завиеш.
Иди на трета база!
Смолс.
Какво прави този?
Шокът от първия му хоумрън му дойде в повече.
Май да.
Смолс?
Трябва да си взема топката. - Да бе.
Добра идея, Смолс. - Да бе, добра идея, Смолс!
Забрави я. Ще си намерим друга топка.
Ама вие не разбирате!
Кофти ти е, че удари хоумрън и няма да играем повече днес.
Не разбирате! Топката не беше моя!
Как така топката не е твоя?
На пастрока ми е. Откраднах я от стаята му.
Някой му я беше подарил.
Трябва да я взема, иначе ще ме убие!
Послушай ме, Смолс.
Въпросът е на живот и смърт!
Откъде твоя старец има топката?
Не знам. Някаква жена му я дала.
Някаква жена?
Написала си е името върху нея. Някаква на име...
Рут. Бейби Рут.
Бейб Рут?
Звярът я взе! - Мъртъв си, ако влезеш!
Мъртъв си, ако влезеш! - Смолс,
значи открадна и игра с топка,
подписана от Бейб Рут?
Донесе я да играем? - Донесе я да играем?
Да, и трябва да си я върна. - Но тя е с автограф на Бейб Рут!
Да, спрете да ми го повтаряте. Коя е тя?
Какво?
"Господаря на батата"! - "Унищожителят"!
"Колосът на замахването"! - "Колосът".
Бейб Рут!
Великият "Бамбино"!
Мили Боже! Значи това е същия човек?
Да. - Смолс,
Бейб Рут е най-великия бейзболист!
Хората го боготворят.
Нещо като Херкулес.
Топката, която прати при Звяра, е много скъпа.
По-скъпа от живота ти.
Не ми е добре. - Направете му вятър.
Трябва да вземем топката.
Кога се връща стареца ти? - В командировка е.
Извън града е, но може да се върне.
Разбери кога се връща.
Момчета, съберете бутилки и ги върнете.
Трябва да съберем 98 цента за топка.
Хайде, да вървим! - Размърдай се!
Отвори я! По-бързо!
Дай топката! - Дайте нещо за писане.
Имам молив. - Трябва ми химикал, не молив!
Извинявай. - Аз имам химикал.
Бейб...
Бейби Рути? - Нали каза, че е Бейб Рут?
Не знам, Бени. - Изглежда много грозно.
Не е важно. Майка му няма да открие разликата.
Така ще спечелим време, тъпаци! - Добре, хайде!
Скоти? - Тук съм, мамо.
Здравей, скъпи. Какво правиш тук?
Тъкмо гледах на Бил...
Всъщност на татко топката.
Знаеш, че не обича да му пипат нещата.
Знам. Извинявай, мамо.
Разказвал ли ти е за тази топка?
Не, не ми е разказвал.
Не си спомням. Не, не ми е разказвал.
Не знам нищо за нея.
Имам автограф на Бейб Рут.
Той е най-великият бейзболист.
Наистина ли? - Да.
Дядо ти я е дал на баща ти.
Може един ден да ти я подари.
Ами добре.
Беше като сол в раната.
Дори майка ми, пораснало момиче, знаеше кой е Бейб Рут.
Бях обречен.
Мислехме как да вземем топката. Бени не вярваше,
че ще имаме този късмет.
Разбирах, че с мен е свършено.
Измислих!
Защо просто не отидем там
и да помолим г-н Мъртъл да ни я върне? - Да не си луд?
Г-н Мъртъл е най-гадния дъртак на света.
Той кара Звяра да яде деца.
Това не е вариант, Смолс. Забрави го.
Добре, извинявай. Ще го забравя.
Да погледнем през прозореца. - Добра идея.
Плаши ни. - На негова територия сме.
Някой да има свежи идеи?
След като смятахме, че ще е трудно,
нямахме идеи какво да правим.
Почнахме, с каквото се сетихме.
Хайде.
По-навътре. - Добре, по-навътре.
Малко по-навътре. - По-навътре.
О, не!
По-навътре.
Премести го надясно. Малко на дясно.
Малко по-навътре.
Навътре? - Виждам я, обърни го!
Почти.
Готово. Изтегли я.
Докопах я! - Готово, момчета.
Божичко!
Изтегли я!
Мисля, че сериозно подценихме Звяра.
Имаме си работа с превъзхождащ ни интелект.
Включи я. - Момчета, почти сме готови.
Включваме захранването.
Включено.
Така. Готови сме.
Включи на засмукване.
Подготви засмукване, първа степен. - Момчета, готови.
Засмукване, първа степен.
Включвам засмукване, първа степен.
Включи на втора степен. - Включи на втора.
Включваме втора степен.
Включи трета степен! - Трета степен.
Готово. Изтегли я!
Браво!
Тегли!
Какво става, Кривоглед? - Тръбите са смачкани.
Изключи ги! - Не мога, оплетоха се!
Какъв е този шум?
Прахосмукачките блокираха. Изчезвайте от тук!
Бягайте!
О, не!
Ще гръмнат!
Няма да стане по този начин.
Подлъгах се.
Трябва да го изненадаме.
Атака от въздуха. Звярът няма да я очаква.
Чисто е. - Вдигни ме.
Спуснете ме бавно надолу.
По-бавно! - По-бавно.
Хайде.
Спускайте. Близо съм.
Близо е.
Спуснете ме към нея. - Спуснете го над нея.
Взех я. Извадете ме!
Издърпайте го.
Изтеглете го!
Това беше последния ми шанс.
Не ходехме вече там и спряхме всякакви опити.
С цялото си въображение на конструктор
реших да противопоставя
науката срещу природата.
Готови сме за спускане. Хайде, Кривоглед.
Готови за спускане. - Готови за спускане.
Спускане. - Спускай!
На земята е.
Придвижване напред.
Много напред отиде. - Върни го назад.
Задна.
Спри.
Спусни катапулта.
Катапултът е спуснат. - Разтвори го.
Знам, че ще я уловим.
Разтваряне.
Напред.
Затвори катапулта.
Катапултът е затворен. - Ще я хванем!
Стреляй!
Ще я хвана!
С животът ми беше свършено.
Тъкмо с Бил се сближихме
и поиска да бъда мъжа в къщата,
аз хвърлих една историческа реликва в пастта на Звяра.
Направо страхотно!
Тази нощ сънувах една огромна бейзболна топка,
с автограф на Бейб Рут, която падна от небето и ме удари
като товарен влак.
Не знаех как да тълкувам това,
но Бени също бе сънувал тази нощ и съня му ни беше от помощ.
Кой е там?
Не се напикавай, хлапе. Тук съм да ти помогна.
Но ти си... - Мъртъв?
Легендите не умират, хлапе.
Но това наистина си ти!
Ти си Бейб!
"Господарят на батата"! "Унищожителят"!
Да, и още стотици тъпи прякори.
Остави тия глупости. Нямаме много време.
Тук съм, защото имате проблем. - Да.
Топка с моя автограф падна зад оградата и не можете да я вземете?
Точно така.
Ами тогава прескочи и я вземи.
Чакай!
Не мога. - Какво не можеш?
Не мога да вляза в онзи двор. - И защо не?
Там има един звяр.
Какъв звяр?
Огромно куче, което вече е изяло едно дете.
А дали е вярно? Седни, хлапе.
Седни.
Нека ти кажа нещо, хлапе.
Всеки има само един шанс, да стори нещо голямо.
Повечето хора се плашат да го сторят
или не могат да усетят момента.
Това е твоят голям шанс и не трябва да го пропускаш.
Помниш ли, когато разкъса топката?
Някой ти каза нещо. Ако бях аз, щях да го послушам.
Да. И какво?
Ти си най-повратливия. Разбери го.
Хенри Арън.
Не знам защо, но мога ли да я взема? - Да.
Благодаря.
Чакай!
Казваш да прескоча оградата и да срещна Звяра?
Помисли над това, хлапе. До скоро.
Помни, хлапе, че съществуват и герои, и легенди.
Героите ги помнят, но легендите не умират.
Слушай сърцето си и никога няма да сгрешиш.
Сънувах сън. Облечи се и ела на игрището.
Чакай! И аз сънувах.
Само едно дете беше опитало това, което Бени щеше да направи
и беше изядено.
Затова ние бяхме наистина разтревожени,
когато Бени извади тайното си оръжие -
обувки, с който се бяга по-бързо и скача по-високо,
"Пи Еф Флайърс".
Не можем да го оставим да го направи!
Бени, почакай!
Няма нужда да го правиш. Аз съм виновен.
Не трябва да го правиш!
Бени, не ти трябва да го правиш. Забрави топката!
Това е самоубийство, Бени. Не го прави!
Недей, Бени!
Да, не го прави! Самоубийство е.
Ще го направя, Смолс.
Трябва.
Героите ги помнят, но легендите не умират.
Слушай сърцето си и никога няма да сгрешиш.
Браво, Бени! - Мамка му!
Хайде, какво чакате? Да ги настигнем!
Вампирът може да бъде убит само със сребърен куршум
или със сребърни нож, или пръчка със сребърна дръжка.
Ти си луд!
Вампирът те ухапа, нали? - Да, ухапа ме.
Върви си! И дано Господ ти помогне!
Пазете се!
Внимавайте, деца!
Пусни я. Внимателно!
Мамо, виж. Кученце.
Голямо кученце.
Пазете се! Елате на игрището!
Към игрището, хайде!
По прекия път към игрището! Хайде, момчета!
Къде е той?
Някой вижда ли го? - Не.
Ето го!
О, не!
Пази се!
Мамка му!
Момчета, помогнете ми! Моля ви!
Бени, моля те, помогни ми! Ранено е.
Не мога да го вдигна сам.
Да вървим.
Ще можем да играем постоянно.
Кой е? - Не е на добро.
На много лошо.
Доведохме ви кучето обратно.
Херкулес?
Как е излязъл? - Казвам ви
да изчезваме веднага.
Топката ни падна в двора ви. Опитахме да си я вземем.
Значи вие вдигате гюрюлтия? - Да, сър.
Взехте ли си топката?
Да.
За първи път някой да не се уплаши от Херкулес.
Защо не ме извикахте? Щях да ви я върна.
Нали си взехме топката? - Щяхме да умрем!
Взехме ли топката? - Млъквай!
Взехме си топката.
Благодаря, че го доведохте.
Влезте.
Ще си говорим за тази топка. Хайде.
Ти май си в беда, синко?
Май да. Топката е на пастрока ми.
Взех я, без да го питам.
С автограф е на Бейб Рут? - Джордж я е подписал?
Джордж Хърмън Рут? Да.
Ще я взема, но ти не си в беда. И без това си загазил.
Чакай.
Чакай малко.
Заповядай.
Заменям ти я.
Много мило, но онази топка е с автограф на Бейб Рут.
А тази е с автографите на "Янкис" от 1927 година.
Божичко! Великите хоумрънъри!
Лу Гериг!
Бейб Рут!
Но защо ни я подменяте? Онази е сдъвкана.
Имам още много. Погледни ги.
А и на теб е нужна повече.
Познавали сте Бейб Рут? - Джордж ли?
Разбира се. И той ме познаваше.
Беше добър батер, също като мен.
И аз щях да му подобря рекорда, но... - Ослепяхте.
Да. Стъпвах към хоума
и страйк зоната се обезсмисляше.
Питчърите мразят това.
Постоянно играех така.
Бейзболът беше начин на живот.
И беше добър начин.
И после... един ден...
една висока, бърза топка ме удари и ослепях.
Не заслужаваме тази топка.
Чуй ме сега.
Идвайте веднъж седмично да си говорим за бейзбол и сме квит.
Става.
Макар, че Бил хареса новата топка,
беше ядосан, че съм играл с топката на Бейб Рут и съм я съсипал.
И не ми стана кофти, че ме наказа да не излизам една седмица.
Можеше да е до края на живота ми.
Двамата вече се разбирахме.
И от тогава нямахме проблеми. Само трябваше да му казвам "татко".
Живяхме мирно още няколко години,
докато завърша училище и всяко лято беше чудесно,
но не колкото първото лято.
Ако някой от отбора се преместеше, не го замествахме с друг.
Продължавахме играта, сякаш още бе с нас.
Заболя ме ръката.
Не пропускай!
Бе съвпадение, че Бени нарече Бейб Рут "Херкулес в бейзбола",
а Звярът всъщност се казваше Херкулес.
Не бяхме чували това име, но се чудехме на съвпадението.
След години поддържахме връзка.
Родителите на "Йе-Йе" го пратиха във военно училище.
След армията, той измисли бънджи скоковете.
Сега знаем защо точно той.
Бъртрам се потопи в духа на 60-те и повече не го видяхме.
Тими и Томи станаха архитект и предприемач.
Правеха малки игрища в дворовете и преустроиха дворовете на три къщи.
Но забогатяха, когато направиха мини молове.
Кривогледият се ожени за Уенди Префъкорн.
Сега имат девет деца.
Купиха бакалията в града и още я въртят.
Хамилтън Портър стана професионален кечист.
Знаете го като "Великият Шункиньо".
Де Нунес игра при аматьорите, но не стана професионалист.
Сега има бизнес и тренира детския отбор "Хийтърс",
където играят синовете му.
Херкулес доживя до 199 години.
в кучешки години.
Аз последен се преместих.
Но и тогава кварталното игрище го имаше.
След като Бени предизвика Звяра, целия град го научи.
И оттогава го знаеха като "Свръхзвуковият" Родригес.
Този прякор му остана за цял живот.
Като резервен рънър за "Доджърс" влиза
Бени "Свръхзвуковият" Родригес.
Това е развръзката на целия сезон.
"Свръхзвуковият" може да тръгне по-късно,
но няма да се изненадам, ако изригне.
"Свръхзвуковият" отлепя много от базата...
Тръгна! Не е за вярване, че ще краде хоума!
Тръгна да краде, а не го виждат! Хвърляне!
Прави слайд! Сейв!
Не мога да повярвам! "Свръхзвуковият" открадна хоума!
гледахте КВАРТАЛНОТО ИГРИЩЕ
УНАКС ТИЙМ subsunacs.net
Превод Bad_Nick