STĂPÂNUL INELELOR
Sincronizarea by Amstel
- Nu poți trece ! - Gandalf !
Sunt slujitorul Focului Tainic, mânuitorul văpăii din Anor.
Întoarce-te în Umbră !
Focul Întunecat nu-ți va folosi, văpaie din Udun !
Nu vei trece !
- Nu !
- Gandalf !
Fugiți, nesăbuiților...
Nu...
Gandalf !
Ce s-a întâmplat, domnișorule Frodo ?
Nimic.
A fost doar un vis.
CELE DOUĂ TURNURI
Sincronizarea by Amstel
Îi vezi fundul ?
Nu ! Sam, nu te uita în jos ! Coboară mai departe !
Prinde-o ! Apuc-o, domnișorule Frodo !
Domnișoru' Frodo !
Cred că am dat de fund.
Mlaștini, frânghie și alte alea...
E nefiresc. Totul.
- Ce-i înăuntru ? - Nimic.
Doar niște mirodenii.
Mă gândeam că facem într-o seară un pui fript, ceva...
Pui fript ?
Nu știi niciodată.
Sam. Dragul meu, Sam.
E ceva aparte. Cea mai bună sare din tot Comitalul.
E aparte.
Ne amintește puțin de-acasă.
Nu putem lăsa frânghia la îndemâna celui care ne urmărește.
Cine să ne urmărească aici jos, domnișoru' Frodo ?
Zău, e păcat de ea. Mi-a dăruit-o domniță Galadriel.
Frânghie elfă.
Nu mai avem ce-i face. I-am făcut un nod pe cinste.
N-o să se desfacă cu una, cu două.
O adevărată frânghie elfă.
Mordor. Singurul loc al Pământului de Mijloc de care n-am vrea să ne apropiem.
Și tocmai acolo încercăm să ajungem...
...dar nu izbutim.
Domnișorule Frodo, fără doar și poate că ne-am rătăcit.
Nu cred că Gandalf a vrut să o luăm pe aici.
Multe n-a vrut el să se întâmple, Sam...
...dar s-au întâmplat.
Domnișoru' Frodo ?
Inelul e de vină, nu-i așa ?
Se îngreunează tot mai mult.
- Ce ne-a mai rămas de mâncare ? - Să mă uit !
Bravo ! Grozav !
Pâine de lembas. Poftim...
Și mai multă pâine de lembas.
Nu prea mă omor după mâncarea altora,
dar chestia asta a elfilor nu e rea deloc.
Nimic nu te deprimă, nu-i așa Sam ?
Poate norii de ploaie de colo.
Locul ăsta îmi pare al naibi de cunoscut.
Pentru că am mai trecut pe aici.
Ne învârtim în cerc.
Ce pute în halul ăsta ?
Pun prinsoare că, pe aici pe undeva, e vreo băltoacă împuțită.
- Simți cum miroase ? - Da.
Simt.
Nu suntem singuri.
Hoții !
Hoții ăia mici și scârboși !
Unde este ?
Ni l-au furat.
Neprețuitul meu !
Blestemați să fie ! Îi urâm !
E al nostru... Îl vrem înapoi !
Spada asta este Sting.
Ai mai văzut-o, nu-i așa, Gollum ?
Dă-i drumul, că-ți tai beregata !
Arde ! Ne arde !
E rece !
Au împletit-o blestemații de elfi.
- Scoate-ne-o ! - Taci !
E-n zadar. Toți orcii din Modor au să-l audă pe nenorocitul ăsta !
- Să-l legăm și să-l lăsăm aici ! - Ba nu !
Asta o să ne omoare ! O să ne omoare...
O meriți cu vârf și îndesat !
Poate că merită să moară.
Dar acum, când mă uit la el, mi s-a făcut milă.
O să fim drăguți cu ei, dacă și ei vor fi drăguți cu noi.
Dați-ne drumul !
Jurăm să facem tot ce porunciți !
Jurăm !
Poți să juri pe ce vrei, că tot nu te cred.
Jurăm...
să-l slujim pe stăpânul... Neprețuitului.
O să jurăm...
pe Neprețuit.
Gollum.
Inelul e perfid. Te face să-ți ții făgăduiala.
Da... jurăm pe Neprețuit.
Pe Neprețuit.
Nu te cred !
- Dă-te jos ! Am spus, jos ! - Sam !
Încercă să ne îmbrobodească !
Dacă-i dăm drumul, o să ne strângă de gât în somn !
- Cunoști drumul spre Mordor ? - Da.
Ai mai fost acolo ?
Da.
Ai să ne duci până la Poarta Neagră !
Până la Poarta Neagră ! Stăpânul spune: la Poarta Neagră. Da !
Nu ! N-o să ne întoarcem. Nu acolo. Nu la el.
Nu ne pot sili. Gollum !
Dar am făgăduit să-l slujesc pe stăpânul Neprețuitului.
Nu. Acolo-i numai praf, cenușă, sete și o mulțime de puțuri.
Și orci, mii de orci.
Iar Ochiul cel Mare veghează mereu, mereu.
Hei, înapoi ! Întoarce-te !
Vezi, ce ți-am spus eu ?
A fugit, nenorocitul.
N-a dat doi bani pe ce-a făgăduit.
Pe aici, hobbiților.
Urmați-mă !
Merry !
Ați întârziat. Stăpânul vostru și-a pierdut răbdarea.
Îi vrea acum pe șobolanii din Comitat.
Nu primesc poruncă de la un vierme de orc.
Saruman își va primi răsplata.
I-o vom aduce.
Merry !
Merry ? Trezește-te !
Prietenului meu i s-a făcut rău.
Are nevoie de apă. Vă rog !
Îi e rău ? Doftoriciți-l, băieți !
Încetează !
Nici o dușcă nu-i în stare să tragă !
- Dați-i pace ! - De ce ?
Vrei și tu ?
Atunci, ține-ți fleanca !
Merry.
Bună, Pip.
- Ai pățit ceva. - N-am nimic.
- Mă prefăceam. - Te prefăceai ?
Vezi ? Și pe tine te-am dus de nas.
Nu-ți fă griji pentru mine, Pippin.
Ce s-a întâmplat ? A ce miroase ?
A carne de om.
Ne-au luat urma !
Aragorn.
Să mergem !
Au iuțit pasul.
Cred că ne simt după miros.
Mai repede !
Haide, Gimli !
Îi urmărim de trei zile și trei nopți.
Fără hrană... fără să ne odihnim.
Nici urmă de pradă, doar urmele astea pe stânci.
Frunzele de Lorien nu cad din senin.
S-ar putea să fie încă în viață.
Au mai puțin de o zi avans. Haideți !
Haide, Gimli. Îi ajungem din urmă.
Sunt terminat pe teren accidentat. Noi, piticii, suntem sprinteri înăscuți...
...mult mai de temut pe distanțe scurte.
Rohan.
Ținutul Obștei Călăreților
Pe aici, se petrece ceva ciudat.
Ceva necurat împinge de la spate făpturile acelea,
iar pe noi ne vlăguiește.
Legolas ! Ce văd ochii tăi de elf ?
Uruk-haii au luat-o spre nord-est.
Îi duc pe hobbiți la Isengard !
Saruman.
Lumea se schimbă.
Cine are tăria să înfrunte oștile Isengardului
și ale Mordorului ?
Să se opună puterii lui Sauron și a lui Saruman
și alianței Celor Două Turnuri ?
Seniore Sauron, împreună...
vom domni peste Pământul de Mijloc.
Vechea lume va arde în flăcările furnalelor.
Pădurile vor fi tăiate.
Se va instaura o nouă orânduire.
Vom conduce mașinăria războiului cu spada, cu lancea
și cu pumnul de fier al orcilor.
Îi vreau înarmați și gata de luptă în două săptămâni !
Dar, Măria Ta, sunt prea mulți !
Nu avem ce ne trebuie să-i înarmăm la timp.
Construiți un zăgaz, barați șuvoiul, munciți zi și noapte la furnal.
N-avem suficent lemn de foc.
Codrul Fangorn se întinde în preajmă.
- Puneți-l pe foc. - Da.
Vom lupta pentru tine.
Jură.
Ne vom da viața pentru Saruman.
Călăreții v-au cotropit ținuturile.
V-au alungat neamul în munți să caute în piatră seacă.
Ucigașii !
Luați-vă înapoi pământurile pe care vi le-au furat !
Dați foc fiecărui sat !
Trebuie doar să-i înlăturăm pe cei care ni se împotrivesc.
Vom începe cu Rohanul.
De prea multă vreme ți se împotrivesc țăranii aceia.
Dar, gata !
Eothain !
Ia-o pe sora ta ! Veți merge mai repede numai voi doi.
Dar tata a spus că Eothain n-are voie să-l încalece pe Garulf.
E prea mare pentru el.
Ascultă ! Mergeți spre Edoras și dați alarma.
- Ai înțeles ? - Da, mamă !
Mamă, nu vreau să plec !
Freda, vă găsesc acolo.
Repede !
Du-te, copile.
Domnia Ta...
Rohanul este gata să cedeze.
Théodred.
Găsiți-l pe fiul regelui !
- Mordorul are să plătească pentru asta. - Acești orci nu sunt din Mordor.
Stăpâne Eomer, aici !
Trăiește.
Théodred.
Fiul Măriei Tale este grav rănit.
L-au atacat orcii.
Dacă nu ne apărăm glia, Saruman o să ne-o ia cu forța.
Minți.
Saruman cel Alb a fost dintotdeauna prietenul și aliatul nostru.
Grima.
Orcii cutreieră în voie pe pământurile noastre.
Nimeni nu li se împotrivește,
nimeni nu-i provoacă și ucid după bunul plac.
Orcii sunt Mâna Albă a lui Saruman.
De ce împovărezi și mai mult o minte și așa plină de necazuri.
Nu vezi ?
Unchiul tău s-a săturat de răutățile
și ațâțările tale la război.
Ațâțări la război ?
De când te-a cumpărat Saruman ?
Ce preț ai plătit, Grima ?
Când vom muri cu toții, îți vei lua partea din comoară ?
De prea mult timp ți se scurg ochii după sora mea !
Ai stat pe urmele ei prea multă vreme.
Vezi multe, Eomer, fiul lui Eomund.
Prea multe, chiar...
De acum, ești alungat din Regatul Rohanului,
altminteri vei muri.
N-ai nici o putere aici.
Poruncile tale nu înseamnă nimic.
Nu eu poruncesc.
Sunt poruncile regelui.
El le-a pecetluit azi-dimineață.
Respiră. Ăsta-i tot secretul.
Respiră.
Aleargă de parcă i-ar mâna de la spate bicele stăpânilor lor.
Nu mergem mai departe.
Să ne tragem sufletul !
Aprindeți focul !
Merry !
Pippin, cred că am greșit amarnic când am plecat din Comitat.
Ce se aude ?
Sunt copacii.
Poftim ?
Îți amintești de Pădurea Bătrână, de la hotarul cu Tărâmul Cerbului ?
Se spune că în apă e ceva ce-i face pe copaci să crească semeți
și să prindă viață.
Să prindă viață ?
Copaci care vorbesc în șoaptă,
care vorbesc între ei,
ba, chiar se mișcă.
Sunt lihnit de foame !
De trei zile, n-am mâncat decât pâine viermănoasă.
Așa-i !
De ce n-am mânca niște carne ?
Ce ziceți de ăștia ?
Sunt carne.
Nu sunt de mâncat !
Dar picioarele ?
N-au nevoie de ele.
- Par gustoase ! - Înapoi, dobitocule !
Prizonierii merg la Saruman. Vii și nevătămați.
Vii ?
De ce vii ? Sunt de joacă ?
Au ceva. O armă elfă.
Stăpânul o vrea s-o folosească în luptă.
Ei cred că Inelul e la noi.
Când or descoperi că nu-i la noi, ne vor omorî.
Doar o îmbucătură, o ciosvârtă.
Băieți, se pară că vom avea iar carne la masă.
Pippin.
S-o întindem !
Haideți, strigați după ajutor !
Zbiară !
Acum, nimeni nu vă mai salvează !
Pippin !
Răsare un soare de purpură.
Azi-noapre s-a vărsat sânge.
Călăreți ai Rohanului,
ce vești aduceți de pe pământurile voastre ?
Ce treabă au un elf, un om și un pitic în Rohan ?
Hideți, vorbiți !
Spune-mi cum te cheamă, călărețule, și-ți spun cum îmi zice.
Te-aș scurta de cap, piticule,
de-ar fi ceva mai înalt.
Ai muri mai-nainte să lovești !
Sunt Aragorn, Fiul lui Arathorn.
Ei sunt Gimli, fiul lui Gloin și Legolas din Regatul Pădurilor.
Suntem prietenii Rohanului și ai lui Théoden, regele tău.
Théoden nu mai face deosebire între prieten și dușman.
Nici măcar pe cei de-un neam.
Saruman i-a otrăvit regelui mintea și a pus stăpânire pe țară.
Camarazii mei sunt loiali Rohanului.
Și pentru asta am fost alungați.
Vrăjitorul Alb e viclean.
Se spune că umblă de colo, colo,
luând chipul unui moșneag înveșmântat într-o mantie cu glugă,
și pretutindeni iscoadele lui se furișează nevăzute.
Noi nu suntem iscoade.
Urmărim o hoardă de uruk-hai ce au apucat-o spre apus, peste câmpie.
Au luat captivi doi prieteni.
I-am nimicit pe uruci. I-am măcelărit azi-noapte.
Erau cu ei doi hobbiți. Ai văzut printre ei doi hobbiți ?
Sunt mărunți. I-ați fi putul lua drept copii.
N-am lăsat pe nimeni în viață.
Le-am adunat stârvurile grămadă și le-am dat foc.
Au murit ?
Îmi pare rău !
Hasufel ! Arod !
Fie ca acești cai să vă poarte mai mult noroc decât foștilor stăpâni.
Rămâneți cu bine !
Căutați-vă prietenii.
Dar nu nădăjduiți prea mult.
Nădejdea a părăsit aceste meleaguri.
Pornim spre miazănoapte.
E una din centurile lor mititele.
I-am părăsit la greu.
Unul dintre hobbiți a zăcut aici.
Și celălalt, aici.
S-au târât.
Aveau mâinile legate.
Și-au tăiat legăturile.
De-aici au fugit.
Au fost urmăriți.
Centura !
Fugi !
Urmele se îndepărtează de locul luptei.
Se pierd în Codrul Fangorn.
Fangorn ?
Ce nebunie i-a împins într-acolo ?
L-am pirdut ? Cred că am scăpat de el.
Am să vă scot măruntaiele scârboase !
Veniți la mine !
Copacii. Urcă-te într-un copac !
A dispărut.
Merry !
Să-ți fac o gaură de vierme în burtică.
Fugi, Merry !
Niște orci micuți !
Vorbește. Merry, copacul vorbește !
Copac ?
Nu sunt copac.
Sunt un ent.
Un pastor de copaci.
Un păstor al Codrului.
Nu vorbi cu el, Merry.
Nu-i da apă la moară.
Unii îmi spun Arborebărbos.
Și... de partea cui ești ?
De partea cui sunt ? Nu sunt de partea nimănui,
pentru că nici alții nu sunt de partea mea, micuțule orc.
Nimănui nu-i mai pasă de Codru.
Nu suntem orci. Suntem hobbiți !
Hobbiți ?
N-am mai auzit până acum de hobbiți !
Mie îmi sună a orci împielițați.
Vin cu foc,
vin cu topoare.
Taie, sparg, smulg, dau foc.
Distrugători și uzurpatori. Blestemați să fie !
Nu pricepi ? Noi suntem hobbiți.
Jumătate-om.
Din Comitat.
Poate că-i așa cum spuneți, dar poate că nu este.
Vrăjitorul Alb va ști.
Vrăjitorul Alb ?
Saruman.
Ați văzut ?
V-am călăuzit bine !
Grăbiți-vă, hobbiților ! Mai repede !
Ați avut noroc că v-am găsit !
Bravo, hobbitule.
E un smârc ! Ne-a adus într-o mlaștină !
O mlaștină. Da, da...
Vino, stăpâne, te vom duce, prin pâclă, pe o cărare sigură.
Haideți, hobbiților ! Să ne grăbim !
Eu am găsit-o ! Zău, eu am găsit
cărarea prin mlaștină.
Orcii nu-o folosesc. N-o cunosc.
Ei ocoleasc multe mile.
Veniți repede !
Trebuie să ne strecurăm ca umbrele: repede și cu băgare de seamă.
Nu-mi place locul ăsta. E prea multă liniște.
De două zile n-am văzut și n-am auzit o pasăre.
N-au ce mânca.
N-au semințe.
Ne e foame. Da !
Ne e foame, Neprețuitule !
Ține.
Ce mănâncă ?
E bun ?
Au încercat să ne înece !
Nu putem mânca mâncarea hobbiților !
Trebuie să crăpăm de foame !
Atunci, crapă. Mare pagubă !
Hobbit hain.
Nu-ți pasă că ne e foame.
Nu-ți pasă dăcă murim.
Nu ești ca stăpânul.
Stăpânul e milos.
Stăpânul știe.
Da.
Neprețuitule.
Ce s-a legat odată între noi... nu se mai dezleagă.
Nu mă atinge !
Sunt fel de fel de morți !
Chipuri de morți în apă.
Sunt morți cu toții ! Au putrezit.
Elfi, oameni și orci.
Câdva, de mult, s-a dat bătălie mare aici.
Smârcurile Morților.
Da, da... așa se numește locul acesta.
Pe aici !
Nu vă țineți după lumini.
Acum, cu grijă ! Altminteri, hobbiții se vor afunda lângă cei morți
și își vor aprinde propriile luminițe.
Frodo !
- Gollum ? - Nu te ține după lumini.
- Gollum ! - Domnișoru' Frodo !
Ai pățit ceva ?
Atât de strălucitor.
Atât de frumos.
Neprețuitul nostru.
De-ai spus ?
Stăpânul trebuie să se odihnească.
Stăpânul trebuie să-și păstreze puterile.
- Cine ești ? - Nu ne întreba, nu te interesează.
Gollum.
Gandalf mi-a spus că erai un locuitor al Apei.
Mi-e inima piatră și-i rece Și-alungă hoinarul ce trece.
Mi-a spus că povestea vieții tale e tristă.
Nu văd ce este pe cărare, când soarele se stinge, iară luna moare.
Cândva ai semănat destul de mult cu un hobbit.
Nu-i așa ?
Sméagol.
Cum mi-ai zis ?
Așa te-ai numit cândva, nu-i așa ?
De mult, de tot.
Numele...
Numele meu.
Sméagol.
Călăreții Negri !
Ascundeți-vă !
Haide, Frodo. Haide !
Repede ! Au să ne vadă !
- Credeam că sunt morți. - Morți ?
Nu. Nu pot fi omorâți, nu.
Duhuri !
Duhuri înaripate !
Strigă !
Strigă după Neprețuit
Domnișoru' Frodo ! E în ordine !
Sunt aici.
Grăbiți-vă, hobbiților.
Poarta Neagră este foarte aproape.
Sânge de orc.
Urmele acestea sunt tare ciudate.
E un aer stătut.
Pădurea asta este bătrână.
Tare bătrână.
E plină de amintiri... și de mânie.
Copacii vorbesc între ei.
Gimli !
Lasă securea jos.
Au simțăminte, prietene.
Elfii au început.
Au trezit copacii și i-au învățat să vorbească.
Copaci vorbitori.
Ce-ar avea copacii de vorbit ?
Poate despre ce le scapă veverițelor.
Aragorn, e ceva acolo.
Ce vezi ?
Se apropie Vrăjitorul Alb.
Nu-l lăsați să vorbească. O să ne vrăjească.
Trebuie să ne mișcăm repede.
Mergeți pe urmele a doi hobbiți tineri.
Unde sunt ?
Au trecut alaltăieri pe aici.
S-au întâlnit cu cineva la care nu se așteptau.
V-a mai venit inima la loc ?
Cine ești ?
Arată-te !
Nu-i cu putință !
Iartă-mă !
Te-am luat drept Saruman.
Dar sunt Saruman.
Mai bine zis, așa trebuia să fie Saruman.
Ai căzut de pe stâncă !
Prin foc și apă.
Din hăul cea mai adânc, până pe culmea cea mai înaltă
m-am luptat cu Balrogul din Morgoth.
Până când, într-un târziu, mi-am doborât adversarul.
Și i-am izbit leșul de povârnișul muntelui.
Întunericul m-a învăluit...
și am rătăcit în afara timpului și a gândului.
Stelele au răsărit și au apus
și fiecare zi a durat cât o viață de pe Pământ.
Dar n-a fost sfârșitul.
Am simțit cum revin la viață.
M-au trimis înapoi până mi-oi săvârși menirea.
Gandalf.
Gandalf ?
Da.
Așa mi se spunea cândva.
Gandalf cel Sur.
Așa mă numeam.
Gandalf.
Acum sunt Gandalf cel Alb.
Și mă întorc acum la voi la ceas de cumpănă.
O etapă a călătoriei voastre se încheie, o alta începe.
Trebuie să ne îndreptăm degrabă spre Edoras.
Edoras ? E cale lungă !
Am auzit de necazurile din Rohan. Regele e grav bolnav.
Da, și nu va fi ușor de tămăduit.
Atunci, am bătut drumul de pomană.
Și să-i părăsim pe bieții hobbiți aici,
în acest codru sumbru și cumplit...
Vreau să spun, fermecător...
Un codru fermecător.
Merry și Pippin au avut mare noroc că au intrat în Fangorn.
O putere uriașă dormitează aici de mulți ani.
Sosirea lui Merry și Pippin a fost ca o cădere de pietricele
ce provoacă o avalanșă în munți.
Într-o anumită privință, nu te-ai schimbat, prietene.
Tot în șarade vorbești.
E pe cale să se petreacă ceva ce n-a mai fost din Vrenurile de Demult.
Enții sunt pe cale să se terzească
- și să-și descopere puterea. - Puterea ?
Asta e bună.
Așa că nu te mai neliniști, jupâne pitic.
Merry și Pippin sunt pe mâini bune.
De altfel, sunt cu mult mai în siguranță decât vei fi tu.
Noul Gandalf e mult mai morocănos decât cel vechi.
E unul dintre mearași, dacă nu mă înșeală privirea.
Iute ca Gândul.
Este stăpânul tuturor cailor
și mi-a fost prieten la multe primejdii.
O, codrul meu frumos
Cât de radios
Te-am văzut în vară
Cum coroana-ți vie, roșu-aurie,
Semeață ți se-nalță.
Ce versuri frumoase !
- Mai e mult ? -Bru-ra-hroom. Nu te grăbi.
Pentru tine o fi departe.
Casa mea e în desișul codrului,
la poalele muntelui.
I-am promis lui Gandalf că o să am grijă de voi.
Iar acolo unde vă voi ascunde, veți fi în siguranță.
Cred că vă vor plăcea și versurile următoare.
Eu le-am făcut.
Bine.
Sub bolta frunzelor ce dorm,
Și copacii își deapănă visele,
Când codrii-s verzi și reci
Și vântul e la Scăpătat,
Întoarce-te la mine !
Ținut ca ăsta n-ai aflat.
Dormiți, micuți din Comitat !
Nu luați în seamă zgomotele nopții.
Dormiți până în zori.
Eu am niște treabă în codru.
Sunt mulți de chemat. Mulți trebuie să vină.
Peste Fangorn se așterne bezna.
Nu-i departe ziua când se vor usca toți codrii.
Vălul întunericului care licărește la răsărit începe să ia formă.
Sauron nu va îngădui nici un rival.
Din fortăreața lui din Barad-dur, Ochiul lui scrutează fără tihnă.
Dar nu-i într-atât de puternic, cât să nu se teamă.
Îl macină îndoiala.
Au ajuns la el zvonuri.
Moștenitorul Numenorului încă trăiește.
Sauron se teme și de tine, Aragorn.
Se teme de ce ai putea deveni.
Așa că va izbi repede și cu tărie lumea Oamenilor.
Se va folosi de Saruman, marioneta sa, să nimicească Rohanul.
Lupta se apropie.
Rohan trebuie să se apere singur, și acolo va fi prima noastră provocare,
căci Rohanul este slăbit și-i gata să cadă.
Mintea regelui e înrobită ; un vechi truc al lui Saruman.
Vraja lui asupra regelui Theoden este acum foarte puternică.
Sauron și Saruman strâng lațul.
Dar în pofida strădaniilor lor, avem un avantaj.
Inelul rămâne ascuns.
Și am face bine să-l distrugem
cât nu s-a ivit în visele lor întunecate.
Astfel, arma dușmanului se îndreaptă spre Mordor,
aflată în mâinile unui hobbit.
Cu fiecare zi, se apropie mai mult de flăcările Muntelui de Foc.
Acum, trebuie să avem încredere în Frodo.
Totul depinde de graba și de tăinuirea misiei sale.
Să nu-ți pară rău că l-ai părăsit.
Frodo trebuie să-ți săvârșească singur misia.
Nu-i singur.
Îl însoțește Sam.
Adevărat ?
Chiar îl însoțește ? Bine.
Da, foarte bine.
Poarta Neagră a Mordorului.
Ferească-ne !
Dacă ne-ar vedea acum, multe ar mai zice bunul meu.
Stăpânul a spus să-i arăt drumul spre Mordor.
Așa că bunul Sméagol face ce-i poruncește străpânul.
Așa am poruncit.
Până aici ne-a fost !
Nu putem trece.
Privește !
Poarta. Se deschide !
Văd pe unde putem coborî.
- Sam ! - Nu !
Stăpâne !
- Nu-ți cer să mă însoțești, Sam. - Știu, domnișoru' Frodo.
Mi-e că nici măcar mantiile elfilor nu ne pot ascunde acolo.
Acum !
Nu ! Stăpâne, nu !
Au să te prindă !
Nu-l duce la el !
Vrea Neprețuitul.
Numai pe el îl caută.
Iar Neprețuitul vrea să se întoarcă la el.
Dar nu trebuie să-l lăsăm să pună mâna pe el.
Nu ! Mai este un drum !
Unul mai tainic, mai întunecat.
- De ce nu ne-ai spus dinainte ? - Pentru că Stăpânul n-a întrebat.
Pune ceva la cale !
Zici că mai există o cale de intrare în Mordor ?
Da. Există o cărare și câteva trepte.
Și la urmă, un tunel.
Sam, ne-a călăuzit până aici.
Nu, domnișoru' Frodo.
S-a ținut de cuvânt.
Nu.
Arată-ne drumul, Sméagol.
Bunul Sméagol ajută mereu.
E cineva aici ?
Arborebărbos ?
Unde a dispărut ?
Noaptea trecută am avut cel mai frumos vis.
Se făcea că butoiul ăsta era plin cu frunze de pipă.
Și l-am fumat pe tot. Pe urmă...
ți s-a făcut rău.
Aș da orice pentru o frunză de la "Taica Toby".
Ai auzit ?
Din nou.
Ceva e putred aici. Nu-i bine deloc.
Tocmai ai spus ceva... în graiul copacilor.
Ba nu. Mă îndreptam de șale.
Ești mai înalt.
- Cine ? - Tu !
- Decât cine sunt mai înalt ? - Decât mine !
Mereu am fost mai înalt decât tine.
Pippin, se știe că eu sunt cel înalt, iar tu, cel scund.
Zău, Merry.
Cât ai, un meru și șase ? Cel mult ?
În schimb, eu am un metru și nouă.
Un metru și 12 !
Un metru și 12.
Ai făcut tu ceva.
Merry, nu ! Nu bea !
Merry !
Nu, Arborebărbos a spus că tu n-ar trebui să bei.
- Vreau și eu ! - S-ar putea să-ți dăuneze !
Dă-mi-l !
Ce se-ntâmplă ?
Mi-a prins piciorul !
Merry !
Ajutor !
La o parte.
Nu trebuia să te trezești.
Mănâncă pământ. Scurmă adânc. Bea apă.
Dormi.
Pleacă.
Veniți, Codrul se deșteaptă.
Nu mai sunteți în siguranță.
Copacii s-au sălbăticit și au devenit periculoși.
Mânia li s-a cuibărit în suflet.
Gândurile li s-au întunecat.
Ura le e cruntă.
V-ar face rău, dar le-ar sta în putință.
Noi am rămas prea puțini.
Am rănas prea puțini enți ca să-i putem struni.
De ce ați rămas atât de puțini, dacă tot trăiți atât de mult ?
- Enții n-au copii ? - Bru-ra-hroom.
De atâta amar de vreme n-am mai avut vlăstare de enți.
- De ce ? - Ne-am pierdut soațele.
Îmi pare rău.
- Cum s-au prăpădit ? - Să se prăpădească ? Nu.
Le-am pierdut. Iar acum nu le mai dăm de urmă.
Bănuiesc ca n-ați văzut entsoațe prin Comitat ?
N-aș zice.
Dar tu, Pip ?
Cum arată ?
Nu mai țin minte.
Edoras și Castelul de Aur din Meduseld.
Aici locuiește Théoden, Regele Rohanului...
care și-a pierdut mințile.
Iar lațul lui Saruman, ce-l amenință pe Théoden, e acum tot mai strâns.
Domnia Ta, fiul tău a murit.
Măria Ta ?
Unchiule !
Nu te duci la el ?
Nu faci nimic ?
Aveți grijă ce vorbiți.
Nu vă așteptați să fiți bineveniți aici.
O fi murit în timpul nopții.
Ce tragedie pentru Rege
să-și piardă singurul fiu și mostenitorul.
Știu că moartea lui e greu de îndurat.
Mai ales acum, când fratele tău te-a părăsit.
Dă-mi pace, năpârcă !
Dar ești singură !
Cine știe ce-i împărtășești întunericului
în clipele cele mai chinuitoare ale nopții,
când viața ți se pare pustie,
iar pereții odăii te strivesc,
ca o sălbăticiune prinsă în laț.
Atât de frumoasă...
Atât de rece.
Ca zorii unei zile de primăveară ce încă se înfioară
când se gândesc la răcoarea iernii.
Vorbele îți sunt otrăvite.
Și în cimitir e mai vesel !
Nu vă pot lăsa înarmați dinaintea Regelui Théoden, Gandalf cel Sur.
Din porunca lui Grima Limbă de Virme.
Toiagul !
Nu puteți lăsa un bătrân fără toiag !
Măria Ta, a sosit Gandalf cel Sur.
E o piază rea.
La curtea ta buna cuviință cam lasă de dorit,
rege Théoden.
Nu este binevenit.
Pentru ce să te întâmpin cum se cuvine,
Gandalf, "Cioară a Furtunii" ?
Bună întrebare, Domnia Ta.
Cam târziu
s-a hotărât acest solomonar să-și facă apariția.
Láthspell, adică Veste Rea.
Mesagerul lor e nedorit.
Taci ! Țineți limba despicată la locul ei, în gură.
N-am înfruntat focul și moartea
că stau de vorbă cu un vierme nenorocit.
Toiagul.
V-am spus să-i luați toiagul vrăjitorului !
Theoden,
fiu al lui Thengel.
Prea mult ai stat în lumea umbrelor.
În locul tău, aș sta locului.
Ascultă-mă !
Te eliberez
de vrajă.
Nu ai nici o putere aici, Gandalf cel Sur.
Saruman, am să te storc cum storci veninul dintr-o rană.
Așteaptă !
Dacă eu plec, Théoden moare.
Așa cum tu nu m-ai omorât pe mine
nu-l vei omorî nici pe el.
Rohanul este al meu.
Dispari !
Te recunosc.
Eowyn.
Gandalf ?
Respiră din nou aerul libertății, prietene.
Negre mi-au mai fost visele în ultima vreme.
Degetele tale își vor recăpăta tăria de odinioară
abia după ce vor apuca mânerul spadei.
Măria Ta,
n-am făcut decât să te slujesc.
Vrăjile tale m-au făcut să mă târăsc ca un vierme.
Nu mă alunga de lângă tine !
Nu, Doamne. Nu, Măria Ta !
Lăsă-l să plece.
S-a vărsat destul sânge din pricina lui.
La o parte !
Trăiască, Regele Théoden !
Unde este Théodred ?
Unde este fiul meu ?
Veșnicuțe.
Au crescut dintotdeauna pe mormintele străbunilor mei.
Acum vor acoperi mormântul fiului meu.
Vai, ce zile urgisite mi-a fost dat să trăiesc !
Tinerii pier și bătrânii continuă să trăiască.
Dar a trebuit să apuc ultimele zile ale dinastiei mele.
Théodred n-a murit din pricina ta.
Nici un părinte n-ar trebui să-și înmormânteze copilul.
Cât a trăit, a fost un bărbat puternic.
Duhul său își va afla calea spre lăcașul străbunilor tăi.
Nu i-a înștiințat nimeni.
Erau neînarmați.
Sălbaticii se îndreaptă spre apus, pârjolind totul în cale.
Căpițe de fân, colibe și copaci.
Unde este mama ?
E doar o fărâmă a terorii pe care o va dezlănțui Saruman.
E tot mai puternic, căci acum e mânat de teama de Sauron.
Plecați și ațineți-i calea.
Țineți-l departe de femeile și copiii voștri.
Trebuie să luptați !
Chiar acum, se îndreaptă spre miazănoapte 2 000 de voinici.
Eomer îți este credincios.
Oamenii lui se vor întoarce și vor lupta pentru regele lor.
Trebuie să fie la vreo 300 de leghe de aici.
Eomer nu ne poate sări în ajutor.
Știu ce vrei de la mine,
dar nu mai vreau să-mi împing poporul la moarte.
Nu mai risc un război.
Fie că riști, fie că nu, războiul îți bate la ușă.
Din câte știam, în Rohan rege este Théoden, iar nu Aragorn.
Atunci, ce hotărăște regele ?
Regele a poruncit evacuarea cetății.
Ne vom refugia în Văgăuna lui Helm.
Nu vă împovărați cu lucruri de preț. Luați doar proviziile de trebuință.
Văgăuna lui Helm.
În loc să rămână să lupte, iau drumul munților.
Cine să-i apere, dacă nu regele lor ?
Face cum crede de cuviință că e mai bine pentru poporul lui.
Văgăuna lui Helm i-a mai salvat pe vremuri.
E o viroagă fără ieșire. Théoden cade singur în cursă.
Crede că-i duce la loc sigur.
Va fi un măcel.
Théoden are o voință de fier, dar mă tem pentru el.
Mi-e că Rohanul nu va supraviețui.
Aragorn, când va sosi clipa, va avea nevoie de tine.
Poporul Rohanului va avea nevoie de tine.
Trebuie să țină piept dușmanului.
Îi vor ține.
Mi se spunea Pelerinul Sur.
Trei sute de vieți de om am umblat pe acest pământ,
și acum timpul mi-e potrivnic.
Cu puțin noroc, căutarea mea nu va fi zadarnică.
Așteptaptă-mă, că sosesc cu prima lucire a zilei a cincea.
În zori, privește către Răsărit.
Du-te !
Stăpâne, calul ăsta e pe jumătate nebun. N-aveți ce-i face. Lăsați-l.
Îl cheamă Brego.
A fost calul vărului meu.
Brego.
Ai nume domnesc.
Am auzit de magia elfilor,
dar nu mă așteptam s-o întâlnesc la un pribeag de la miazănoapte.
Vorbești ca unul de-al lor.
Am crescut în Vâlceaua Despicată,
o bucată de vreme.
Lasă-l slobod.
A văzut destul război.
Gandalf cel Alb.
Gandalf Nebunul !
Vrea să mă umilească cu pioșenia nou dobândită ?
Erau trei cei care-l urmau pe vrăjitor.
Un elf, un pitic și un om.
Puți a cal.
Mi-am închipuit că era unul din pribegi.
Era îmbrăcat sărăcăcios.
Și totuși purta un inel ciudat.
Doi șerpi cu ochi de smarald.
Unul devorându-l pe călălalt încoronat cu flori de aur.
Inelul din Barahir.
Deci Gandalf cel Sur crede că l-a găsit pe moștenitorul lui Isildur.
Regele pierdut al Gondorului. E un prost.
Stirpea lui s-a stins cu mulți ani în urmă.
Nu mai contează.
Lumea oamenilor se va prăbuși.
Va începe cu Edoras.
Sunt gata, Gamling.
Adu-mi calul.
Nu este o înfrângere.
Ne vom întoarce.
Mânuiești bine spada !
Femeile acestor meleaguri au învățat încă de mult
că cele care nu știu să mânuiască spada, pot pieri de ea.
Nu mă tem nici de durere, și nici de moarte.
Dar de ce te temi, domniță ?
De colivie.
Să stau îndărătul gratiilor,
până ce bătrânețea și rutina se vor obișnui cu ele,
iar vitejia va rămâne doar amintire și dorință.
Ești fiică de rege.
O pavăză a Rohanului.
Nu cred că aceasta ți-e soarta.
Theoden nu va rămâne în Edoras.
Acolo este vulnerabil și știe asta.
Se așteaptă la un atac asupra cetății.
Vor fugi în Văgăuna lui Helm,
măreața fortăreață a Rohanului.
Drumul prin munți este primejdios.
Vor înainta încet.
Vor avea cu ei femei și copii.
Trimite-ți wargii !
Stai, putoare, nu te îndepărta prea mult.
- De ce-i zici așa ? - Cum ?
Îi vorbești urât și îl ponegrești mereu.
De-aia.
Pentru că așa este, domnișoru' Frodo.
N-a mai rămas din el decât răutatea și minciuna.
Nu vrea decât Inelul. Doar de Inel îi pasă.
N-ai idee ce i-a făcut Inelul.
Ce-i face încă.
Sam, vreau să-l ajut.
Pentru ce ?
Pentru că vreau să cred că poate fi salvat.
Nu-l poți salva domnișorule Frodo.
Ce știi tu ? Nimic.
Iartă-mă, Sam. Nu știu ce mi-a venit să vorbesc așa.
Ba, eu știu.
De vină este Inelul.
Nu-ți poți lua o clipă ochii de la el.
Te-am văzut eu.
Nu mai mănânci, abia dacă dormi.
Te posedă, domnișorule Frodo.
- Trebuie să-l înfrunți. - Știu ce am de făcut, Sam.
Inelul mi-a fost încredințat mie. Este sarcina mea.
A mea, numai a mea.
N-auzi ce vorbe rostești ?
N-auzi cum sună ?
Îl vrem. Avem nevoie de el.
Trebuie să avem Neprețuitul.
Ei ni l-au furat.
Hobbiți mârșavi ! Hoți, perfizi, pungași.
Nu, stăpânul, nu !
Ba da. Pungași !
Te vor înșela, îți vor face rău, te vor minți.
Stăpânul e prietenul meu.
Tu nu ai prieteni. Nimeni nu te place.
Nu te ascult.
- Ești un mincinos și un hoț... - Nu.
...ucigașule.
Pleacă ! Să plec ?
Te urăsc !
Ce ai fi fost fără mine ? Gollum.
Datorită mie ne-am salvat.
Am supraviețuit datorită mie.
Gata.
Ce ai spus ?
Acum, stăpânul are grijă de noi.
Nu avem nevoie de tine.
Cum ?
Pleacă și nu te mai întoarce.
Nu.
Pleacă și nu te mai întoarce niciodată !
I-am spus să plece, și a plecat, Neprețuitule.
A plecat !
Sméagol e liber !
Uite !
Vezi ce-a găsit Sméagol ?
Sunt tineri, sunt fragezi, sunt gustoși.
Chiar așa sunt ! Mănâncă-i !
Nu mai fă așa, îi faci silă.
Într-un singur mod poți mânca o pereche de iepuri.
Ce faci ? Hobbit gras și prost.
Îl strici.
Ce să stric ? N-are pic de carne.
Ne-ar prinde bine niște patate bune.
Ce-s alea patate, drăguță ? Ce sunt patatele ?
Cartofi. Îi fierb, îi fac piure și îi pun în farfurie.
Sau felii mari, aurii, cu o porție bună de pește prăjit.
- Nici tu n-ai refuza așa ceva. - Ba da.
Să strici bunătate de pește !
Dă-ni-l crud, cât încă mișcă.
Rămâi la cartofii tăi nesuferiți.
Ești fără leac.
Domnișoru' Frodo ?
- Cine sunt ? - Oameni haini, slugile lui Sauron.
Au fost chemați la Mordor.
Seniorul Întunericului își adună toate oștile.
Nu mai durează. Va fi gata curând.
- Gata pentru ce ? - Gata de război.
Cel din urmă război, care va cufunda lumea în beznă.
Am face bine să plecăm. Haide, Sam.
Domnișoru' Frodo.
Privește !
E un olifant.
Nimeni n-o să mă creadă acasă.
Sméagol ?
Am zăbovit destul.
Să mergem, Sam.
Stați ! Suntem drumeți nevinovați !
Nu există drumeți pe meleagurile astea. Doar slugi ale Turnului Întunecimii.
Avem de dus la bun sfârșit o misiune tainică.
N-ar trebui să ne împiedice nimeni care pretinde că se împotrivește dușmanului.
Dușmanul ?
Și el a crezut că-și face datoria, la fel ca și tine.
Te întrebi ce nume purta, de unde venea.
Și dacă chiar avea un suflet hain.
Ce minciuni l-au mânat atât de departe de casă !
Dacă n-ar fi preferat să fi rămas liniștit acasă.
Războiul ne va veni la toți de hac.
Legați-le mâinile.
E adevărat, nu vezi prea des femei ale gnomilor.
De fapt, gnomii seamănă atât de mult la voce și la trup,
încât de multe ori femeile sunt luate drept bărbați.
Bărbile sunt de vină...
Din cauza asta se crede că
nu există femei în seminția noastră...
și că gnomii răsar din niște găuri în pământ,
ceea ce e de râs, firește.
E în ordine. Nu intrați în panică !
Am făcut într-adins.
Nu mi-am mai văzut nepoata zîmbind de multă vreme.
Era o copilă cînd i-au adus părintele mort.
Ucis de orci.
Și-a privit mama răpusă de jale.
Și apoi a fost lăsată, să îngrijască un rege cu teama cuibărită în suflet.
Sortită să aștepte după un bătrîn care ar fi trebuit să o iubească ca un părinte.
Gimli.
Nu, n-aș putea !
N-aș putea.
Am făcut niște tocană.
Nu-i multă, dar e fierbinte.
Mulțumesc.
- E bună. - Chiar așa ?
Unchiul meu mi-a povestit un lucru ciudat.
Spunea că ai luptat în război alături Thengel, bunicul meu.
Sigur se înșală.
Regele Theoden are o memorie bună. Era doar un copil la vremea aia.
Atunci tu trebuie să ai pe puțin 60 de ani.
Șaptezeci ?
Nu poți avea optzeci de ani !
Optzeci și șapte.
Ești unul dintre dunedaini.
Un urmaș al numenoreenilor, binecuvîntat cu viață lungă.
Se spunea că neamul vostru a trecut în legendă.
Au mai rămas doar cîțiva dintre noi.
Regatul de la Miazănoapte a fost nimicit de multă vreme.
Îmi pare rău. Te rog, mănîncă.
Lumina Stelei Înserării nu pălește și nici nu sporește.
Eu singură decid cui i-o dau.
La fel ca și inima mea.
Dormi...
Dorm.
E un vis.
Atunci, e un vis frumos.
Dormi...
Mi-ai spus cândva...
că ziua aceasta va veni.
Nu e sfârșitul, ci începutul.
Trebuie să pleci cu Frodo.
Ăsta e drumul tău.
Drumul meu e ascuns vederii.
Se întinde la picioarele tale.
Nu poți șovăi acum.
Arwen...
Dacă nu crezi în nimic altceva,
crezi în ea.
Crezi în noi.
Unde este ?
Femeia care ți-a dat giuvaierul acela.
Vremea noastră pe acest pământ se sfârșește.
Vremea lui Arwen se sfârșește.
Las-o să plece,
să se urce pe corabia ce pleacă spre Soare-Apune.
Las-o să ia cu ea în Tărâmul Nemuririi iubirea pe care ți-o poartă.
Acolo dragostea ei va trăi veșnic.
Dar niciodată mai mult decât o amintire.
Nu-mi voi lăsa fiica aici, să moară !
- Rămâne pentru că nu și-a pierdut speranța. - Rămâne pentru tine !
Locul ei e alături de cei de-un neam cu ea.
Așa ai fi vrut să pleci ?
Credeai că ai putea să dispari în zori, neobservat ?
Nu mă voi mai întoarce.
Îți nesocotești iscusința în luptă.
Te vei întoarce.
Nu vorbesc de moartea în luptă...
Atunci despre ce vorbești ?
Poți avea parte de o altă viață...
Departe de războaie, de durere și disperare.
De ce îmi spui asta ?
Eu sunt muritor. Tu ești din neamul elfilor.
A fost un vis, Arwen.
Nimic mai mult.
Nu te cred.
Îți aparține.
A fost un dar.
Păstreaz-o.
Domnia ta ?
A plecat spre Tărâmul Nemuririi, împreună cu cei de-un neam cu ea.
Ce este ?
- Háma ? - Nu sunt sigur...
Wargii !
O iscoadă !
- Ce e ? Ce vezi ? - Ne atacă wargii !
Adăpostiți-vă !
Toți bărbații călare să treacă în fruntea coloanei !
Ridică-mă ! Sunt călăreț.
Mai repede !
Trebuie să-i duci pe oameni la Văgăuna lui Helm, cât mai degrabă.
- Pot să lupt. - Nu !
Trebuie să faci asta, pentru mine.
După mine !
- Înainte ! La atac ! - Luați-o spre vale !
- Așa ! - Nu vă risipiți !
Adu-ți mutra aia frumoasă la securea mea !
E pus la socoteala mea !
Împuțite creaturi !
Aragorn !
Aragorn ?
Spune-mi ce s-a întâmplat și-ți ușurez moartea.
Este...
mort.
A făcut un mic salt în prăpastie.
Minți !
Urcați-i pe răniți pe cai !
Lupii din Isengard se vor întoarce.
Lăsați-i aici pe morți.
Vino...
- În sfîrșit ! - Văgăuna lui Helm !
Uite-o, e Văgăuna lui Helm !
Suntem în siguranță !
Suntem în siguranță, domniță !
Mulțumesc.
- Mamă ! - Eothain !
Freda !
- Unde sunt ceilalți ? - Doar atîția am reușit să salvăm, domniță.
Duceți-i în caverne.
Faceți loc regelui !
Faceți-i loc lui Théoden ! Faceți loc regelui !
Atât de puțini ! Atât de puțini v-ați întors...
Oamenii sunt acum în siguranță.
Dar am plătit cu multe vieți.
Domniță...
Lordul Aragorn...
Unde e ?
A căzut.
Adu toate trupele la adăpostul zidurilor.
Baricadează porțile și pune străji pe ziduri.
Și cei care nu pot lupta, Măria ta ? Femeile și copiii ?
Duceți-i în caverne.
Saruman se crede mult prea puternic de își închipuie că ne poate veni de hac aici.
Văgăuna lui Helm are un singur punct slab.
Zidurile exterioare sunt stânci masive.
Dar la baza lor e un mic tunel,
prin care se scurge apa.
Cum ? Cum poate focul să distrugă piatra ?
Ce plăsmuire poate fărâma zidul ?
Dacă spargem zidul, Văgăuna lui Helm o să cadă.
Chiar dacă am sparge zidul, ar fi nevoie de oșteni fără de număr,...
mii și mii, să distrugă turnul fortăreței.
Ar fi nevoie de zeci de mii.
Dar nu există asemenea armie, stăpâne.
O nouă putere se ridică.
Iar izbânda va fi curând a ei.
În noaptea aceasta...
pământul va musti de sângele rohirrimilor !
Plecați spre Văgăuna lui Helm !
Nu cruțați nici o viață !
La luptă !
Pentru oameni, soarele nu va mai răsări.
Uite ! Se vede fum la miazăzi.
În ultima vreme, se vede mereu ridicându-se fum...
dinspre Isengard.
Isengard ?
A fost o vreme...
când Saruman se plimba prin Codrul Fangorn.
Dar acum mintea lui se gândește numai la fiare...
și roți.
Nu-i mai pasă defel de cele ce sunt vii.
Ce este ?
E oștirea lui Saruman !
A început războiul !
Să te aibă în pază marele Valar !
Brego.
Arwen.
E timpul.
Corăbiile pleacă spre Valinor. Du-te acum, până nu e prea târziu.
Am ales.
Nu se va mai întoarce.
De ce vrei să te vejtejești aici, când nu mai e nici o speranță ?
Mai există speranță.
Chiar dacă Aragorn scapă cu viață din război, tot despărțiți veți fi.
Dacă Sauron e înfrânt, și Aragorn ajunge rege,
și tot ce ai visat se va împlini,
tot vei suferi, căci el e muritor.
De tăișul spadei sau de bătrânețe, într-o zi,
Aragorn tot va muri.
Și nimic nu va putea să-ți aline durerea...
nimic nu va putea să-ți aline durerea morții lui.
El va muri,
dar numele lui va dăinui măreț între regii oamenilor,
iar amintirea lui se va păstra luminoasă până la sfâșitul lumii.
Dar tu, fiica mea,
te vei ofili încet, pradă întunericului și îndoielii
care te vor cuprinde precum noaptea de iarnă, geroasă și fără de stele.
Vei rătăci pe aici,
umbră a durerii tale, pe sub copacii care vor muri pe rând...
Până când întreaga lume se va fi schimbat
și lungii ani ai vieții tale se vor fi scurs fără de rost.
Arwen...
Pentru tine nu e nimic aici.
Doar moarte.
Eu nu mă bucur de dragostea ta ?
Ai dragostea mea, tată !
Lumea s-a schimbat...
O simt în apă. O simt în pământ...
O miros în aer...
Puterea dușmanului crește.
Sauron se va folosi de Saruman, marioneta lui,
pentru a distruge regatul Rohan.
Răul din Isengard a fost dezlănțuit.
Ochiul lui Sauron se întoarce acum spre Gondor,
ultimul regat liber al oamenilor.
Sauron va începe războiul cât mai grabnic.
Simte că Inelul e aproape.
Purtătorul Inelului e tot mai vlăguit.
În adâncul sufletului, Frodo începe să înțeleagă
că va plăti cu propria-i viață.
Tu știi asta.
Ai văzut de multă vreme.
E primejdia pe care toți o înfruntăm.
În întunericul care se întinde, voința Inelului devine tot mai puternică.
El se străduiește din greu să ajungă iar în mâna oamenilor,
care cad atât de ușor pradă puterii lui.
Tânărul căpitan din Gondor nu trebuie decât să întindă mâna,
să ia Inelul pentru sine, și lumea-ntreagă va fi pierdută.
Inelul e foarte aproape de clipa
în care își va împlini dorința.
Iar Sauron va stăpâni peste tot ce e viu pe acest pământ,
chiar de va însemna sfârșitul lumii.
Vremea elfilor...
s-a sfârșit.
Lăsăm Pământul-de-Mijloc în voia soartei ?
Îi lăsăm să-și înfrunte singuri dușmanul ?
Ce vești ?
Iscoadele noastre spun că Saruman a atacat Rohanul,
iar poporul lui Théoden s-a refugiat la Văgăuna lui Helm.
Dar trebuie să ne vedem de hotarele noastre, Faramir. Orcii s-au pus în mișcare.
Sauron își adună oștile.
Răsăritenii și sudiștii sunt la Poarta Neagră.
- Câți ? - Câteva mii. Dar vin tot mai mulți.
- Cine apără malul spre miazănoapte ? - Cinci sute de oameni din Osgiliath.
Dacă orașul e atacat, n-o să putem ține piept dușmanului.
Saruman atacă dinspre Isengard,
Sauron dinspre Mordor...
Războiul se va prăvăli asupra oamenilor din ambele părți.
Iar Gondorul e vlăguit.
Sauron ne va lovi cât de curând.
Și va lovi năpraznic.
Acum știe că nu putem să-i ținem piept.
Oamenii mei spun că sunteți iscoadele orcilor.
Noi, iscoade ? ! Stai puțin !
Dacă nu sunteți iscoade, atunci, cine sunteți ?
Vorbiți !
Suntem hobbiți din Comitat.
Frodo Baggins e numele meu, iar el e Sam Gamgee.
E garda ta ?
Sunt grădinarul lui.
Unde-i cel ce se furișa, tovarășul vostru ?
O creatură pribeagă...
și tare hâdă.
Nu mai e nimeni cu noi.
Am plecat din Vâlceaua Despicată, împreună cu alți șapte tovarăși.
Pe unul l-am pierdut în Moria...
Alți doi erau de-un neam cu mine.
Mai erau cu noi un gnom, un elf și doi oameni.
Aragorn, fiul lui Arathorn, și Boromir din Gondor.
Ești prieten cu Boromir ?
Da.
Cel puțin așa am crezut...
Te va îndurera atunci să afli că Boromir a murit.
A murit ?
Cum ? Când ?
Fiind unul din tovarășii lui, nădăjduiam să-mi spui tu asta.
Dacă ceva i s-a întîmplat lui Boromir, ar trebui să ne spui.
Cornul său a fost găsit pe malul rîului cu șase zile în urmă.
Era despicat.
Cu toate astea, am știut.
Era fratele meu.
Boromir !
Acest oraș a fost cîndva giuvaerul regatului.
Tărîmul luminii, frumuseții și muzicii.
Și așa va redeveni !
Așa să știe oștile din Mordor:
că niciodată ținutul nostru nu va mai cădea pradă dușmanului.
Orașul Osgiliath a fost recucerit pentru Gondor !
- Pentru Gondor ! - Pentru Gondor !
Frumoase cuvinte. Scurt și cuprinzător.
Ne rămîne mai mult timp de băutură !
Desfundați butoiul ! Oamenii ăștia sunt însetați !
Să-ți amintești de ziua de azi, frățioare.
Azi viața e frumoasă.
Ce este ?
E aici.
O clipă de liniște, Nu ne poate lăsa măcar o clipă ?
Unde e ?
Unde e ce are Gondorul mai de preț ? Unde-mi e primul născut ?
Tată !
Se spune că ai înfrînt vrăjmașul cu un singur braț.
Exagerează. E și izbînda lui Faramir în aceeași măsură.
Dacă n-ar fi fost Faramir, orașul ar fi fost neînfrînt.
Nu ți-a fost încredințat să-l aperi ?
Aș fi reușit, dar am fost prea puțini.
Prea puțini...
L-ai lăsat pradă vrăjmașului.
Întotdeauna mă pui într-o lumină nefavorabilă.
Nu era intenția mea.
Nu-i acorzi încredere, și el totuși încearcă să-ți facă voia.
- Te iubește, tată. - Nu mă tulbura cu Faramir...
îi știu calitățile, și nu sunt multe.
Avem lucruri mult mai importante de vorbit.
Elrond din Vîlceaua Despicată ne-a chemat la sfat.
Nu vrea să ne dezvăluie nimic, dar am ghicit scopul.
Se zvonește că arma vrăjmașului a fost găsită.
Inelul Inelelor.
- Pierzania lui lsildur. - A căzut în mîinile elfilor.
Toți vor încerca să pună mîna pe el, oamenii, gnomii, vrăjitorii.
Nu putem lăsa să se întîmple așa ceva. El trebuie să ajungă în Gondor.
- Gondor. - E primejdios, eu știu.
Inelul va încerca să ademenească inima celor mai slabi.
Dar tu ești puternic. Iar nevoia noastră e mare.
Sîngele nostru e vărsat, oamenii noștri mor.
Sauron nu-și irosește timpul. El își adună o nouă oștire.
Se va întoarce.
Și cînd va veni, vom fi neputincioși în calea lui.
Trebuie să te duci.
Întoarce-te cu prețiosul dar.
Nu. Locul meu e aici, alături de oamenii mei. Nu la Vîlceaua Despicată.
- Îți vei renega propriul tată ? - Dacă e nevoie să merg la Vîlceaua Despicată
- ...trimite-mă pe mine în locul lui. - Tu ?
Înțeleg.
Un mare prilej pentru Faramir, Căpitanul din Gondor, să arate ce poate.
Nu cred.
Îi încredințez misiunea asta doar fratelui tău.
Singurul care nu mă va dezamăgi.
Amintește-ți de ziua de azi, frățioare.
Căpitane Faramir !
L-am găsit pe cel de-al treilea.
Trebuie să vii cu mine. Acum !
Acolo jos !
Pedeapsa pentru cel ce intră în Heleșteul Neîngăduit e moartea.
Oamenii așteaptă ordinul meu.
Să tragă ?
Piatra și apa de aici Plăcute-s și reci.
Dulce și zemos.
E tot ce vrem de ros. Să prindem un pește.
Dulce și zemos.
Stai !
Ființa aceea e în grija mea.
Și eu, în grija lui.
E călăuza noastră.
Te rog,
îngăduie-mi să cobor la el !
Sméagol...
Stăpânul e aici !
Vino, Sméagol !
Ai încredere în stăpân. Vino !
Trebuie să plecăm chiar acum ?
Sméagol, trebuie să ai încredere în stăpân.
Vino după mine. Hai !
Vino.
Vino, Sméagol !
Sméagol e cuminte. Bravo !
Hai, vino !
Nu-i faceți rău !
Sméagol, nu te zbate ! Ascultă-mă, Sméagol !
Stăpâne !
Ajunge.
Unde îi duci ?
Răspunde !
Sméagol...
De ce plângi, Sméagol ?
Oamenii cei haini ne fac rău.
Stăpânul ne-a înșelat !
Sigur că ne-a înșelat !
Ți-am spus că e viclean.
Ți-am spus că e trădător.
Stăpânul ne e prieten !
Ne e prieten.
Stăpânul ne-a trădat !
Nu. Nu e treaba ta.
Lasă-ne în pace !
Hobbiți dezgustători !
Ei ni l-au furat !
Nu, nu...
Ce au furat ?
Neprețuitul meu !
Trebuie să scăpăm de aici.
Pleacă primul. Acum !
Poți să faci asta.
Folosește Inelul, domnișoru' Frodo !
Doar de data asta.
Pune-l în deget !
Fă-te nevăzut.
Nu pot.
Ai avut dreptate, Sam.
Ai încercat să-mi spui...
Îmi pare rău.
Inelul pune stăpânire pe mine, Sam.
Dacă mi-l pun în deget,
Sauron mă va găsi.
O să mă vadă.
domnișoru' Frodo...
Deci asta e dezlegarea tuturor cimiliturilor !
Am acum în puterea mea, în sălbăticia asta,
două jumătăți-de-om...
și o oștire care îmi așteaptă porunca.
Inelul Puterii e la îndemâna mea.
Un mare prilej pentru Faramir, Căpitanul din Gondor,
să arate ce poate.
Nu !
Încetează !
Lasă-l în pace !
Nu înțelegi ?
Trebuie să-l distrugă !
Acolo mergem, în Mordor.
La Muntele de Foc !
Osgiliath a fost atacat. Cer ajutoare.
Te rog ! E atât de greu...
N-ai de gând să-l ajuți ?
Căpitane ?
Pregătiți-vă de plecare.
Inelul merge în Gondor.
- Trăiește ! - Unde e ?
La o parte din calea mea ! Îl omor !
Ești cel mai norocos, mai deștept...
și mai nesăbuit om pe care îl cunosc !
Fii binecuvântat, flăcăule !
Gimli, unde e regele ?
Ai întârziat.
Arăți groaznic !
Mulțumesc.
O oștire numeroasă, spui ?
- N-a mai rămas nimeni în Isengard. - Câți sunt ?
Zece mii, pe puțin.
Zece mii ?
Oștirea asta a fost zămislită pentru un singur țel.
Să distrugă lumea oamenilor.
Până la căderea nopții vor ajunge aici.
Să vină !
Vreau ca toți bărbații și băieții în stare să țină o armă în mână
să fie gata de luptă, până la căderea nopții.
Vom apăra de sus podul și porțile.
Nici o oștire n-a trecut vreodată de Zidul Văgăunii,
nici n-a călcat picior de vrăjmaș în Cetatea Cornului !
Nu e un pâlc de orci fără minte.
Avem de-a face cu Uruk-hai.
Au armuri groase și scuturi late.
Am luptat în multe războaie, jupâne gnom.
Știu cum să-mi apăr propria fortăreață.
Se vor lovi de ea precum apa de stâncă.
Hoardele lui Saruman vor prăda și vor pârjoli totul în cale.
Am mai trecut prin asta.
Holdele pot fi semănate din nou,
casele pot fi reconstruite.
Îndărătul acestor ziduri,
vom supraviețui urgiei.
Nu vin să dea foc holdelor și satelor din Rohan.
Vin să-i omoare pe oamenii de aici,
până la cel din urmă sugar !
Și ce ai vrea să fac ?
Uită-te la oamenii mei !
Curajul lor atârnă de un fir de păr.
Dacă ne e scris ca acesta să fie sfârșitul, măcar să murim ca niște viteji
de care să pomenească cei ce vor veni.
Trimite soli călare, Măria ta.
Trebuie să ceri sprijin !
Și cine ne va sări în ajutor ?
Elfii ?
Gnomii ?
Noi nu suntem norocoși ca tine. Nu avem atâția prieteni.
Vechile alianțe au murit.
- Gondorul îți va sări în ajutor. - Gondorul ?
Unde a fost Gondorul, când Meleagul de la Apus a căzut ?
Unde a fost Gondorul, când dușmanii ne-au împresurat ?
Unde a fost...
Nu, lord Aragorn.
Suntem singuri.
Duceți femeile și copiii în caverne.
Avem nevoie de timp să adunăm...
Nu mai e timp. Războiul e-n prag.
Trimite oameni la porți !
Noi, enții, nu ne-am mai amestecat
în războaiele oamenilor și ale vrăjitorilor.
de multă vreme.
Dar acum e pe cale să se petreacă
ceva ce nu s-a mai văzut
de veacuri.
Divanul Enților !
Ce e ăla ?
E o întrunire.
O întrunire a ce anume ?
Fag... Stejar...
Castan... Frasin...
Foarte bine !
Au venit mulți.
Acum trebuie să hotărâm dacă enții...
vor merge la război.
Intrați în caverne !
Grăbiți-vă !
Vom așeza oamenii de rezervă de-alungul zidului.
Îi pot ajuta pe arcașii de deasupra porților.
Aragorn, trebuie să te odihnești.
Nu ne ești de trebuință pe jumătate viu.
Aragorn !
Voi fi trimisă împreună cu femeile în caverne.
E o îndatorire onorabilă.
Să am grijă de copii, să găsesc mîncare și culcuș cînd bărbații se vor întoarce.
Găsești ceva glorios în asta ?
Domniță, e vremea cînd trebuie să facem lucruri fără răsplata gloriei.
Cine-i v-a susține pe oameni pînă la sfîrșit ?
- Lasă-mă să-ți fiu alături. - Nu-mi stă în puteri să poruncesc asta.
Nu le-ai poruncit celorlalți să rămînă !
Luptă împreună cu tine din cauză că vor să-ți fie alături.
Din cauză că ei te iubesc.
Iartă-mă.
Plugari, fierari, grăjdari...
Ăștia nu sunt soldați.
- Mulți au în spate prea multe ierni. - Sau prea puține.
Uitați-vă la ei ! Sunt înspăimântați.
Se vede în privirea lor.
Și au de ce...
Trei sute... împotriva a zece mii !
Au mai multe șanse aici decât în Edoras.
Aragorn, nu pot câștiga bătălia asta !
Vor muri cu toții !
Atunci, voi muri alături de ei !
Lasă-l acum, băiete.
Lasă-l singur...
Toți sătenii în stare să țină o spadă au fost trimiși să-și ia o armă.
Măria ta ?
Cine sunt eu, Gamling ?
Ești regele nostru, Măria ta.
Și aveți încredere în regele vostru ?
Stăpâne, oamenii tăi...
te vor urma, oricare va fi sfârșitul.
Oricare va fi sfârșitul...
Unde sunt caii și călăreții ?
Unde e cornul ce suna izbânda ?
Duse sunt acele zile, precum ploaia peste povârnișul muntelui,
precum vântul prin ierburi.
Zilele s-au scurs încet spre apus,
dincolo de munți...
Făcând loc Umbrei.
Cum am ajuns aici ?
Durează de ore.
Probabil că s-au decis deja.
Să ne decidem ? Nu.
Abea am apucat...
să ne salutăm.
E deja miezul nopții.
Grăbiți-vă.
Nu te pripi.
Nu mai avem timp !
Nu vă opriți ! La zidul exterior !
Dă-mi sabia.
Cum te cheamă ?
Sunt Haleth, fiul lui Háma, Domnia ta.
Oamenii spun că nu vom mai apuca zorile.
Spun că nu e nici o speranță.
E o sabie bună.
Haleth, fiul lui Háma...
Speranță există întotdeauna.
Am avut încredere în tine și nu ne-ai purtat niciodată pe drumuri greșite.
Iartă-mă.
Nu trebuia să-mi pierd speranța.
Dacă am fi avut timp, aș fi aranjat-o.
Mi-e cam strâmtă peste piept.
Ăsta nu e corn de-al orcilor !
Trimite după rege !
- Deschideți porțile ! - Deschideți porțile !
Cum e cu putință ?
Aduc solie de la Elrond, din Vâlceaua Despicată.
A existat cândva o alianță între oameni și elfi.
Cu mult timp în urmă, am luptat și am murit împreună.
Am venit să onorăm acea alianță.
Sunteți mai mult decât bine veniți !
Suntem mândri să luptăm din nou alături de oameni.
Puteați să alegeți un loc mai bun !
Nu știu ce noroc te însoțește, dar să sperăm că va apuca zorile.
Prietenii îți sunt alături, Aragorn.
Să sperăm că și ei vor mai apuca zorile...
Nu le arătați nici un fel de îndurare,
căci nu veți primi nici strop !
- Ce se petrece acolo ? - Să-ți descriu ?
Sau vrei să-ți găsesc o ladă ?
Nu trageți !
Și așa începe...
Pregătiți arcurile !
Armura lor e slabă la gât și sub braț.
Eliberați săgețile !
Au lovit vreunul ?
Trageți fără încetare !
- Trageți ! - Trageți !
Ochiți ! Trageți !
Trimiteți-i la mine !
Scări !
Bine !
Săbiile ! Săbiile !
Legolas, am omorât doi !
Eu am ajuns la 17.
N-o să mă întreacă unul cu urechi țuguiate !
19 !
Merry...
Am căzut de acord.
Da ?
Le-am spus numele voastre celor din Divanul Enților
și am căzut de acord...
că nu sunteți orci.
Astea sunt vești bune.
Și Saruman ? Ați luat o decizie în privința lui ?
- Nu te pripi, jupâne Meriadoc. - Să mă pripesc ?
Prietenii noștri sunt acolo !
Au nevoie de sprijinul nostru. Nu pot duce singuri războiul ăsta !
Război ? Da...
Ne privește pe noi toți.
Copac, rădăcină și ramură.
Dar trebuie să înțelegi, tinere hobbit,
că durează foarte mult...
să spui ceva în vechea limbă a enților.
Și noi nu spunem niciodată nimic,
dacă nu merită...
să pierzi mult timp spunând acel lucru.
17 ! 18 !
19 !
20 !
21 !
Trageți asupra podului !
Asta e tot ?
De atâta sunt în stare vrăjile tale, Saruman ?
Doboară-l, Legolas !
Omoară-l !
Baricadați porțile !
Rezistați ! Nu-i lăsați să intre !
Aragorn !
Gimli !
Trageți !
La atac !
Enții nu pot ține piept unei asemenea vijelii.
Trebuie să trecem peste astfel de lucruri așa cum am făcut-o întotdeauna.
Cum poate fi asta hotărârea voastră ?
Nu e războiul nostru.
Dar faceți parte din lumea asta !
Nu-i așa ?
Trebuie să ne ajutați ! Vă rog !
Trebuie să faceți ceva !
Ești tânăr și curajos, jupâne Merry.
Dar rolul tău în povestea asta s-a sfârșit.
Întoarce-te acasă.
Poate că Arbore-bărbos are dreptate.
Locul nostru nu e aici, Merry.
Războiul ăsta e prea mare pentru noi.
În fond, ce am putea face noi ?
Dar avem Comitatul.
Poate că ar trebui să mergem acasă.
Văpăile din Isengard se vor întinde peste tot
și vor face scrum și pădurile de lângă Târgupitit și din Țara lezilor.
Și...
Și tot ce-a fost odinioară verde și frumos va pieri pe vecie.
Comitatul nu va mai exista, Pippin.
Aragorn !
Retrageți-vă către turn !
Ia-ți oamenii de acolo !
Spre turn !
Retrageți-vă spre turn !
Haldir !
Către turn !
Ce faceți ? De ce v-ați oprit ?
Haldir !
Baricadați porțile !
Rezistați !
La porți ! Scoateți săbiile !
Faceți loc !
Nu mai putem rezista mult !
- Nu-i lăsa să treacă ! - De cât timp ai nevoie ?
De cât îmi poți da.
Gimli !
Bușteni !
Întăriți porțile !
Hai ! Le putem veni de hac !
E departe.
Aruncă-mă.
- Cum ? - Nu pot sări până acolo.
Aruncă-mă !
Să nu-i spui elfului !
Nici o vorbuliță.
Baricadați ușa !
- Faceți loc ! - Vino cu mine la baricadă !
Aveți grijă în spate !
- Aduceți încă unul aici ! - Mai sus !
Baricadați repede porțile !
Gimli ! Aragorn ! Plecați de acolo !
Aragorn !
Spuneți-le tuturor să se retragă !
Sunați retragerea !
Retrageți-vă !
Porțile au cedat !
Au pătruns în castel ! Retrageți-vă !
- Retrageți-vă ! - Retrageți-vă !
Repede, înăuntru ! Intrați repede !
Către turn !
O să vă las la hotarul dinspre Soare-Apune al pădurii.
De acolo, dacă o luați spre miazănoapte, puteți ajunge acasă.
Așteaptă ! Oprește-te !
Oprește-te !
Întoarce !
- Întoarce ! Du-ne spre miazăzi. - Spre miazăzi ?
Dar ar însemna să ajungeți la Isengard !
Întocmai.
Dacă o luăm spre miazăzi, am putea scăpa nevăzuți de Saruman.
Cel mai sigur loc pentru noi e în mijlocul primejdiei.
E cel din urmă lucru la care s-ar aștepta Saruman.
Mie mi se pare tare prostesc.
Dar, ce-i drept,
voi sunteți foarte mărunței.
Poate că aveți dreptate.
Către miazăzi, atunci !
Țineți-vă bine, micuților din Comitat !
Mi-a plăcut întotdeauna să merg către miazăzi.
Îmi pare mereu că merg la vale.
Ți-ai pierdut mințile ? O să cădem în ghearele lor !
Nu.
De data asta, nu.
Priviți !
Osgiliath e în flăcări !
Mordorul ne-a atacat !
Inelul nu va salva Gondorul.
Nu are putere decât să distrugă.
Te rog !
Lasă-mă să plec !
Grăbiți-vă !
Faramir !
Trebuie să mă lași să plec !
Uneori, familii întregi de mici șoricei de câmp
se cațără pe mine și tare mă mai gâdilă !
Încearcă să-și croiască drum către...
Mulți dintre arborii aceștia mi-au fost prieteni,
făpturi pe care le cunoscusem de când erau nuci și ghinde.
Îmi pare rău, Arbore-bărbos.
Fiecare avea glasul lui...
Saruman !
Un vrăjitor ar trebui să aibă mai multă minte !
Nu există blestem în limba elfilor,
a enților ori a oamenilor,
pe măsura acestei mârșăvii !
Privește ! Copacii ! Se mișcă !
Încotro se îndreaptă ?
Se răzbună pe orci.
Voi face Isengardul să plătească pentru asta !
Îl voi distruge !
Da !
Să mergem, prieteni !
Enții pleacă la război.
Se prea poate...
să mergem la moarte.
Cel din urmă drum...
al enților ...
Faramir, orcii au cucerit malul dinspre Soare-Răsare. Sunt mult prea numeroși.
Până la căderea nopții, vom fi înfrânți.
Domnișoru' Frodo ?
Inelul îl cheamă, Sam. Ochiul lui aproape că m-a găsit.
Rezistă, domnișoru' Frodo ! O să fie bine.
Duceți-i înaintea tatălui meu.
Spuneți-i că Faramir îi trimite un dar de mare preț.
O armă care va schimba soarta acestui război.
Vrei să știi ce s-a întâmplat cu Boromir ?
Vrei să știi de ce a murit fratele tău ?
A încercat să-i ia Inelul lui Frodo, după ce a făcut legământ să-l apere !
A încercat să-l omoare !
Inelul l-a făcut pe fratele tău să-și piardă mințile !
Feriți-vă !
Domnișoru' Frodo ?
Ei sunt aici.
Au venit !
Nazgul !
Stai aici ! Nu te arăta !
Adăpostiți-vă !
Fortăreața a căzut !
S-a sfârșit.
Ai spus că fortăreața nu va cădea, atâta timp cât oamenii tăi o apără.
Și ei încă o apără. Au murit ca s-o apere !
Sparg ușa !
Au intrat !
Nu există altă cale de ieșire din caverne, pentru femei și copii ?
Nu e nici o altă cale ?
Există un tunel care duce în inima munților.
Dar nu vor ajunge prea departe. Uruk-haii sunt câtă frunză și iarbă.
Femeile și copiii să se îndrepte spre tunel.
- Apoi baricadați intrarea. - Atâta moarte...
Ce pot face oamenii împotriva unei asemenea uri neostoite ?
Încalecă și vino cu mine.
Să mergem să-i înfruntăm.
Pentru moarte și glorie !
Pentru Rohan !
Pentru poporul tău !
Răsare soarele !
"Așteaptă-mă în zorii celei de-a cincea zile."
"În zori...
să privești către Soare-Răsare."
Da !
Cornul lui Helm Pumn-de-Fier...
va răsuna din nou în Văgăună !
Pentru ultima dată !
Da !
A sosit ceasul să luptăm alături, cu spada în mână !
Cumplite fapte, e vremea voastră !
Urgie, prăpăd...
și-un răsărit de soare scăldat în sânge !
Înainte, eorlingi !
Gandalf.
Regele Théoden e singur.
Nu-i singur.
Rohirrimi !
Eomer.
Înainte, pentru rege !
Da !
Frumoasă lovitură !
Dărâmați zăgazul !
Descătușați apele râului !
Pippin, ține-te bine !
Țineți-vă bine, micuților hobbiți !
Ce faci ?
Unde te duci ?
Sunt eu !
Sunt Sam al tău !
Nu-l mai știi pe Sam al tău ?
Nu pot să fac asta, Sam...
Știu.
Nimic nu-i bine în povestea asta.
Noi nici n-ar fi trebuit să fim aici.
Dar suntem.
E ca în poveștile acelea minunate, domnișoru' Frodo.
Cele vrednice de luat în seamă.
Povești înțesate de primejdii întunecate.
Uneori nici n-ai fi vrut să le afli sfârșitul,
căci cum ar fi putut oare să se termine cu bine ?
Cum să poată lumea să fie din nou cum a fost cândva,
când a fost cuprinsă de atâta rău ?
Victorie !
Am izbândit !
Dar, în cele din urmă, Umbra e doar ceva...
trecător.
Și Întunericul trebuie să dispară într-o bună zi.
O nouă zi va veni.
Iar când va răsări din nou, soarele va fi cu mult mai strălucitor.
Astea erau poveștile pe care le țineai minte...
și le socoteai însemnate.
Chiar dacă erai prea mic să înțelegi de ce.
Dar cred că știu de ce le-am ținut minte, domnișoru' Frodo.
Acum știu.
Oamenii din poveștile acelea...
avuseseră o groază de ocazii să se întoarcă din drum, numai că n-au făcut-o.
Au mers mai departe,
pentru că aveau credință cu adevărat în ceva.
Noi în ce credem, Sam ?
Credem că există ceva bun în lume, domnișoru' Frodo.
Și că merită să lupți pentru el.
Cred că, până la urmă, dorim aceleași lucruri, Frodo Baggins.
Știi care sunt legile noastre, legile tatălui tău.
Dacă îi lași să plece, va trebui să plătești cu viața.
Atunci, voi plăti cu viața.
Eliberează-i !
Nu intrați în pădure !
Nu vă apropiați de copaci !
Numărătoarea finală...
- Patruzeci și doi. - Patruzeci și doi ?
Nu e rău pentru un tînăr prinț elf.
Eu însumi stau destul de bine cu patruzeci și trei.
- Patruzeci și trei. - El era deja mort.
- Mai mișca. - Mai mișca...
din cauză că i-am atins sistemul nervos cu securea !
- Nu arată prea fericit, nu-i așa ? - Nu e fericit deloc, Merry.
Încă, cred că priveliștea ar fi destul de frumoasă de acolo, de sus.
Sigur că da. E o reședință bună.
Am auzit că personalul e foarte bun.
- Ce faci ? - Nimic.
- Lumea s-a întors la normal, asta-i tot. - Nu, nu-i așa.
Mor de foame.
Noroc în încercarea de a găsi ceva de-ale gurii pe aici.
Poate șobolani morți și pîine mucegăită.
Magazia lui Saruman !
Nu-mi vine să cred.
Nu poate fi adevărat.
- Este adevărat ! - Frunză din Valea Lungă.
Cea mai bună buruiană-a-pipei de pe Meleagul de la miazăzi.
E perfect. Cîte un butoi pentru fiecare.
Așteaptă.
Crezi că ar trebui să o împărțim cu Arborebărbos ?
S-o împărțim ?
Nu. Nu.
Plante moarte și treburi din astea.
Să nu crezi că va înțelege.
I-ar putea fi o rudă îndepărtată.
Am priceput.
Nu te pripi.
Exact.
Bar-hrum.
Asta e vechea scurgere.
Curge pe sub rîu și se îndreaptă direct către marginea orașului.
Vei găsi adăpost în pădurea aceea.
Căpitane Faramir...
ai arătat din ce stofă ești croit.
Din cea mai bună.
Comitatul trebuie să fie, sincer, un mare regat, jupâne Gamgee...
unde grădinarii sunt ținuți la mare cinste.
Pe ce drum vei apuca cînd vei ajunge la pădure ?
Gollum spune că e un drum...
pe lîngă Minas Morgul care urcă în munți.
Cirith Ungol ?
- Așa se numește ? - Nu.
Nu !
- Da. - Frodo...
se spune că răul sălășluiește pe podul de la Minas Morgul.
- Nu te poți aventura pe acel drum. - E singurul drum.
Stăpînul spune că trebuie să mergem în Mordor, așa că trebuie să încercăm.
Trebuie.
Mergeți, Frodo. Mergeți însoțiți de gîndul oamenilor buni.
Mulțumesc.
Fie ca moartea să te răpună iute dacă le faci vreun rău.
Haide, ține-o tot așa.
Domnișoru' Frodo nu a vrut ca Pribegii să-ți pricinuiască vre-un rău.
Știi asta, nu-i așa ?
Încerca să te salveze.
Să mă salveze ?
Să nu-i porți ranchiună.
- Iartă și uită. - Nu, fără ranchiună.
Gollum, Gollum.
Da, stăpâne.
- Hobbiți drăguți. - Frumos din partea ta.
Foarte frumos, întradevăr, Gollum.
Furia lui Sauron va fi cumplită, ne va lovi năprasnic.
Bătălia pentru Văgăuna lui Helm s-a sfârșit.
Bătălia pentru Pământul-de-Mijloc e pe cale să înceapă.
Toate nădejdile noastre sunt acum în mâinile a doi micuți hobbiți,
pierduți undeva în pustietate.
Mă întreb dacă om fi și noi vreodată puși în cântări sau povești.
Cum ?
Oare oamenii vor spune vreodată "Ia să auzim cum a fost cu Frodo și Inelul !"
Și vor spune, "Da ! Asta-i una dintre poveștile cele mai frumoase !"
"Frodo a fost tare viteaz, nu-i așa, tată ?"
"Da, băiete."
"Cel mai vestit dintre hobbiți. Și asta spune totul."
Ai uitat unul dintre personajele de vază,
"pe Sam cel înțelept și viteaz."
"Mai spune-mi despre Sam !"
Frodo n-ar fi ajuns departe, de n-ar fi fost Sam.
Nu se cade să-ți bați joc, domnișoru' Frodo. Eu vorbeam serios.
Și eu.
"Sam cel înțelept și viteaz"...
Smeagol ?
Nu te așteptăm, să știi. Vino odată !
Stăpânul !
Stăpânul ne caută.
Stăpânul nu ne-ar face rău.
Stăpânul și-a călcat făgăduiala !
Nu-i cere asta lui Sméagol !
Bietul, sărmanul Sméagol...
Stăpânul ne-a trădat !
Hainul ! Vicleanul ! Mincinosul !
Trebuie să-i frângem gâtul blestematului !
Omoară-l ! Omoară-l !
Omoară-i pe amândoi !
Apoi o să ne luăm Neprețuitul...
și vom fi noi stăpânul !
Dar hobbitul cel gras știe !
E tot timpul cu ochii pe noi.
Atunci, o să-i scoatem ochii !
O să i-i smulgem și o să-l punem să se târască.
Da ! Da !
Omoară-i pe amândoi !
Da. Nu ! Nu !
E prea primejdios !
Unde e ? Unde s-o fi dus ?
- Gollum ! Unde ești ? - Sméagol ?
Am putea s-o lăsăm pe Ea să facă asta.
Da ! Ea ar putea s-o facă !
Da, Neprețuitule, Ea ar putea...
Apoi l-am putea lua noi, după ce ei vor muri.
După ce vor muri...
Veniți, hobbiților ! Ne așteaptă drum lung.
Sméagol o să vă arate drumul.
Veniți după mine !
---=== S F Â R Ș I T ===---
Sincronizarea by Amstel