Човек как опознава непознатото?
Какви качества трябва да притежава?
Откакто се оказа, че китовата мас осветява градовете много по-добре,
това създаде масово търсене.
Това кара човека да ходи все по-надълбоко,
в дълбокия, син необят.
Не познаваме дълбочините му,
нито съществата, които живеят там.
Чудовища, те истински ли са?
Или тези истории само всяват респект към мрачните тайни на морето?
В СЪРЦЕТО НА МОРЕТО
Нантъкет, Масачузетс Февруари, 1850
Въпросът и ме плаши, и ме вълнува.
Също така е причината да ви пиша втори път, за да си уредим среща.
Смятам, че разговор с вас, сър, ще ми помогне с романа, който ще пиша.
В момента е озаглавен "Моби Дик".
Надявам се да преосмислите предложението ми.
Непознатото, въображението ми иска там да се скита.
Въпросът все още ме гложди.
Човек как опознава непознатото?
С уважение, Хърман Мелвил.
Затворено е.
Не приемаме след осем часа.
Дошли сте!
Някой е тук за теб, любов моя.
Том Никърсън?
Хърман Мелвил. - Получихме писмото ти.
Или си отчаян човек, или глупак, че да дойдеш чак до Нантъкет.
Предложението ми още е в сила.
Давам ви пари за три месеца наем за една вечер разговор.
Това е всичко, което имам.
Но предпочитам да гледам на това като на инвестиция.
Искам да ми кажете какво се случи на кораба "Есекс".
Ти какво мислиш, че е станало?
Хората говорят... Има слухове за "Есекс".
Какво искаш? Каква история очакваш да чуеш?
Тази за кита.
"Есекс" беше заседнал, имаше много разследвания.
Не смятам разследванията за честни.
Махай се.
Вие сте последният оцелял от "Есекс", сър.
Ако вие не говорите, кой ще го направи?
Не ме ли чу? Махай се, сега!
Не си тръгвайте, дайте ми минутка... - С него не се говори.
Не съм дошъл, за да ме унижават и губят времето.
Умолявам ви, г-н Мелвил.
Никога не е говорил за "Есекс" с мен, или с когото и да било, никога.
Страда много за нещо.
Душата му се мъчи,
нуждае се от изповед.
Моля ви, позволете ми да говоря с него.
Любов моя,
Смятам, че ще ти се отрази добре да говориш с мъжа.
Не.
Чуй ме добре!
Кой се грижи за това място докато се напиваш до смърт?
Ще говориш с този мъж, за колкото дълго е необходимо,
за да вземем парите.
Наясно си със състоянието ни, Томас.
Само колкото е нужно.
Ще донеса уиски.
В писмото забравих да спомена, че някога бях китоловец.
За едно пътуване, като неопитен моряк.
Значи си видял всичко.
Жена ми прочете книгите ви.
Харесаха й. - Радвам се да го чуя.
Добре се продадоха, но смятам, че тази история
може да задмине и първия ми роман, който се справи много добре.
Още едно от многото ти желания.
Чели ли сте Хоторн, г-н Мелвил?
На това му се казва писател, отличен писател.
Така е.
Но той не е тук, а аз съм.
По собствени причини.
Ще ти разкажа за "Есекс", но ще се разочароваш.
Но всяка дума ще е истина.
Историята на "Есекс", е историята на двама мъже.
Капитан Джордж Полард
и първият му помощник, Оуен Чейс.
Оуен, не искаш да закъсняваш.
Ще стигна, но не мога да оставя дъщеря ни под течащ покрив, нали?
Защо си толкова сигурен, че ще е момиче?
Налага се да е момиче, ще ми напомня, че те обичам въпреки ината ти.
Ако ще имаме дъщеря, тя ще прилича на теб, не на мен.
С руса коса и целяща се да покори света.
Надявам се от днес да смениш куртката с униформа.
Правилно, най-накрая ще сваля тези дрипи и ще бъда капитан.
Не ми трябва къща в града с пошли съседи.
Тук има достатъчно място и за трима ни.
Понякога тези доброта и същност са непоносими.
Отивай да ставаш капитан.
Колко залагаш? - 190.
Имам 4 хиляди литра за два долара. - Ще взема 40 процента.
Продавачо, насам!
Критерион се върна с хиляда и шестстотин варела.
Нов рекорд, 50 стерлинга за мас от главата на лондонския пазар.
Добро утро, г-н Чейс. - Г-н Мейсън.
Влезте, моля ви.
Това е партньорът ми, Бенджамин Фулър.
Добро утро, сър. - Седнете.
Г-н Чейс, надяваме се, че осъзнавате колко сме доволни от това,
което сте направили през годините. - Благодаря ви, сър.
Един от корабите ни, "Есекс", който току-що завършиха,
ще отива в открито море.
След инвестицията ни, искаме да се уверим, че е в най-добрите ръце.
Приятно ни е да ви предложим позиция на кораба.
Като първи помощник.
Като първи помощник?
Г-н Мейсън, обещахте да стана капитан след последното пътуване,
когато ви донесох 1500 варела. Помните ли? Дадохте ми дума.
Това обещание ще трябва да се забави.
Като всички, напоследък не сме в много добро положение.
Не и ако аз отговарям. - Нантъкет държи световния пазар.
Това не бива да се променя. Сега не му е времето за експерименти.
Капитан на "Есекс" ще бъде Джордж Полард.
Потомък на велико семейство от китоловци.
Баща му също така е патронът ни.
Кръв, г-н Чейс. Може всичките ви пътувания да са успешни,
но кръвта винаги е на първо място. - Кръвта няма да напълни кораба с мас.
Капитанът трябва да всява респект. Ами ако хората не го уважават?
Ще се уверите, че ще имат. - Приятен ден, господа.
Разбирам разочарованието ви.
Една петнайсета от печалбата.
Никога не съм давал толкова на първи помощник.
Ако се върнете с 2000 варела, давам ви думата си,
че следващият път ще сте капитан. - И преди сте ми я давали, г-н Мейсън.
Този път я искам писмено.
Капитан Полард, току-що се споразумяхме с г-н Чейс,
който ще се радва да ви служи.
Радвам се да го чуя.
Сега трябва да наглеждам наивника.
Някакъв нантъкец, роден със сребърна лъжица в устата си.
Трябваше да ги зашлевя с договора през лицето.
Защо? Сега вече имаш предложението писмено.
Думата на лъжеца не струва нищо, дори на хартия.
Нали знаеш, че щях пак да те обичам дори да беше прост търговец?
Нямаше да отсъстваш две години. - Няма да са две години.
Този от Бедфорд, който се върна го нямаше три години.
Загубили са двама, а варелите са били полупразни.
Те са от Бедфорд, а аз не съм бил на борда.
Този кучи син!
Ще бъда капитан на мой кораб.
Кораб с китоловци.
Ако зависеше от тях, цял живот ще сме в дрипи, а няма да го позволя, Пеги.
Това са думи на баща ти, не твои. - Какво нередно му има на думите?
Искал е неща за семейството, за себе си.
Беше мечтател, Оуен. - Да, така е.
Мечтаеше за морето, но не го и видя, заради хора като тях.
Поне е бил на раждането на децата си.
Само това умея.
Извинявай.
Ожених се за китоловец.
Ще се върна толкова бързо, колкото слънцето сутрин, кълна се.
Само се върни... Обещай ми.
Заклех ти се, а сега искаш и да обещая?
Обещавам.
Синко, искам да поговорим.
За да си капитан, не можеш да си им приятел, ти си над тях.
Никога не го забравяй, не им позволявай да го забравят.
Благодаря, синко. Прадядо ти и още няколко души създадоха тази индустрия.
Без нас, без теб, светът ще потъне в мрак.
Надявам се да опазя честта на фамилията Полард, сър.
Ти, Боже, създаде могъщия кит,
това внушително чудовище с огромни размери.
Безподобна е неговата сила.
Но, вечни Боже, отреди ние, бедните, хилави смъртни,
да въвлечем себе си, жените и децата си
да се борят с това страховито чудовище с неизмерима ярост.
Боже, нека слънцето грее над тези мъже,
осигури им успешно пътуване.
Нека се върнат безопасно с пълен кораб.
За да може белите пламъци от китова мас на Нантъкет
да продължат да осветяват домовете ни.
Да пазят улиците от грях нощем, да задвижват машините на индустрията.
Да изведат нацията ни напред,
докато благородния ни вид се развива. В Твое име, молим се ние.
Кой месец е това?
Към края на годината, бяхме един от последните отплавали кораби.
Затова с приятеля ми Барзилай получихме каюта.
Бях на четиринайсет. На четиринайсет.
Никърсън, само стоиш, момче. Раздвижи се!
За първи път бях в морето. Бях уплашен, но още по-уплашен да го покажа.
Барзилай беше на седемнайсет.
Сираци, отгледани на пристана. Бързахме да се наречем мъже.
Какво чакате? Качвайте се. Хайде!
Какви са тези брошки, които носят? - Китови брошки, Томас.
Как да получа такава? - Трябва да забиеш ланцет.
В най-големия звяр, живял на Земята.
Никърсън, занеси зеленото на г-н Бонд.
Побързай, по дяволите.
Един ден ще имам 12 такива.
Това, че си на борда означава едно. - Има един човек на този кораб,
който знае истината за Оуен Чейс. - Не, че на другите кораби са пълни.
Не, промених се, Оуен. Въпросът е дали ти си променен.
Да не казваш, че Матю Джой е отказал пиенето?
Прегрешавал съм. А Оуен Чейс оправили си нервите?
Спокоен като църквата. - Ще го повярвам чак като видя.
Познавайки капитана ни, давам ти 48 часа.
Късмет!
Полард, Джордж Полард. - Оуен Чейс.
Чейс, името на баща ти, нали? - Да, то е.
За кратко ще поплаваме в открито море и съвсем скоро ще се прибера.
Бях изненадан. Обикновено капитанът си избира първия помощник.
Когато има опит, да.
Според собствениците инвестицията им трябва да е ръцете на мъж.
Така е. - Само са искали сигурност.
Наблюдавай ме и ми кажи, ако бъркам нещо.
Иначе няма да съм тук, капитане.
Вдигнете котвата. - Хайде всички, по местата.
Колард, поеми щурвала. - Г-н Джой, платната.
Г-н Кол, г-н Чапъл, стойте до котвата.
Г-н Чапъл, поемете щурвала.
Бойд, защо подпорите не са на място?
Оправете платното, по дяволите!
Капитане, внимавайте! - Зад главата ви, капитане!
Какво става, г-н Шепард? - Платното се оплете, сър.
Платното се оплете! - Чейс, не иска да се опъне!
Внимавайте.
Платното, Оуен.
Пазете се.
Добра работа, г-н Чейс.
Ако стигнем нос Верде до две седмици, ще стигнем Тихия океан по график.
Царевица, г-н Чейс?
Не, благодаря, сър. Вкусът никога не ми е харесвал.
Това е странно.
Баща ти е отглеждал царевица при нос Код.
Така е. Може да си представите колко ми е омръзнало от нея.
Царевица, бамя и фъстъци, предполагам. Преди да отиде в затвора?
Историята позната ли ви е, г-н Джой?
Знаехте ли, че г-н Чейс е останал сирак, след като са затворили баща му?
Всички си имаме минало.
Прието е да не задаваме много въпроси.
Все пак не му е било лесно.
Добро, моряшко семейство от Нантъкет те е осиновило.
Не за първи път ме наричат селянин.
Нито пък нантъкец да ми напомня, че не съм част от семейството.
Ако капитанът ме извини, имам лодки и постове да раздавам.
Не, сър, не за мен. - Нито капка ли?
Не, сър. Както казах, колкото по-малко въпроси, толкова по-добре.
Чудно момиче, г-н Джой. - Гравирано върху китова кост.
Не пипай!
Мислех, че си женен. - Да, това е тя.
Носът е неин.
Поздравления, дами.
Днес се справихте добре.
По-жалки ловци на китове не съм виждал.
Г-н Чапъл. - Сър.
Ти ще си с капитана. Г-н Лоурънс, с мен сте.
Г-н Питърсън, ти си при втория помощник.
Разбрано, сър. - Ще има шест човека на лодка.
Поемате нощната смяна. - Дори на изток от Халифакс не сме.
Как се казваш? - Кофин, Хенри Кофин.
Той е братовчедът на капитана, сър.
Г-н Кофин, дали китът знае, че е на изток от Халифакс?
Не знам кои сте, или как сте се озовали тук.
Някои сигурно сте престъпници, и се криете.
Така да е, не ми пука. Но докато се върнем сте тук за едно.
За едно единствено нещо и това е китова мас.
Възнамерявам да напълним 2000 варела и да се приберем бързо.
Дори времето да е хубаво и да няма китове, г-н Кофин,
ще спускаме лодките и тренираме как се хваща кит.
Ако някой се покрие ще плува до вкъщи, разбрахте ли?
Да, сър. - Да, сър.
Новобранецо, на палубата.
Да, селянино.
Томас Никърсън, нали? - Да, сър.
На някои им се гади в началото.
Върни ме горе. - Запознай се с крал Нептун, момче.
Моля те, издърпай ме.
По-добре ли си сега?
Сър, много съжалявам.
Е, сега имаш какво да пишеш на майка си.
Майка ми е погребана в Смитс Хил. Има камък и за баща ми.
Изчезнал е в морето, преди да се родя.
Дай ми това.
Сега китът е твоето семейство, било то за добро или зло.
За зло, най-вече.
Изчисти палубата, хлапе.
Ще стоим до залез, ако се налага.
Харпунерите да приготвят лодката.
Движи се по-бързо, г-н Рей. - Моя грешка.
Не е зле, г-н Рей, добра работа.
Свиквайте, другари, ще се бъхтите като магарета.
Г-н Чейс. - Сър.
Опънете платната. - Дали е разумно? Гълфстрийм е близо.
Пет възела са най-добре, докато не видим времето.
Закъсняваме с два дни. С източните ветрове ще спечелим време.
Опънете платната.
Хайде, опънете платната!
Махнете я, г-н Кофин, капитанът иска скорост.
Може да е стара, но може да духа.
Сър, бурята ни препречва бурята, трябва да смъкнем платната.
Още не, г-н Чейс.
Сър, ще отидем при бурята с осем възела, а тя е с повече.
Нека дойде, мъжете са омекнали от толкова време на сушата.
Трябва им здраво разклащане, за да видят, че имат работа.
Ако не свалим платната и отклоним ще хванем пика на бурята.
Г-н Чейс, ще останем така.
Г-н Лоурънс, дръж ни по курса. - Държа ни по курса, сър.
Ако отклоним ще загубим половин ден.
Ще хванем края на бурята. Ако мъжете не удържат на малко ветрец,
тогава Бог да ни е на помощ.
Пригответе се за лошо време.
Пригответе се за времето, г-н Бонд. Насочили сме се към бурята.
Трябва да спрем и да вървим с нея. - Стойте настрана, г-н Чейс.
Г-н Лоурънс, дръжте курса. - Държа го.
Свалете платната, г-н Чейс.
Трябва да свалим платната.
Обърни кораба и се запъти към земята!
Не, вредата е нанесена.
Твърде късно е, вече е твърде късно.
Вълните ще ни блъснат!
Дръжте се!
Внимавай!
Г-н Джой!
Трябва да отрежем... - Заел съм се, Оуен.
Трябва да я приготвим!
Искали сте да ме видите, сър?
В седем часа сутринта, ще събереш екипа
и ще ги информираш, че отиваме в Нантъкет, за да оправят кораба.
След това ще се им извиниш, защото не си следвал заповедите,
което едва не ни струва живота на всеки човек на този кораб.
Какво? - Ще приема оставката ти на пристана.
Това е всичко. - Вие казахте да опънем платната, сър.
Решението беше разумно. Мъжете имаха нужда от тест.
Затова ги изпращаш в буря? - Това...
... беше нещастен случай. - Не, беше лошо командване.
Да казваш, че е било нещастен случай е чиста слабост.
Боже, колко си нахален! Знаеш ли с кого говориш?
Аз съм капитан Джордж Полард. Полард!
А ти, г-н Чейс, независимо колко китови значки имаш,
си нищо повече от сина на фермер,
който насилствено е облякъл офицерска куртка!
Сега се махай.
Да се върнем без капка мас е огромна грешка, сър.
Това не подобава на човек, чието име е Полард, или Чейс.
Най-добрият вариант е да работим всички часове, които Бог ни прати.
Да напълним кораба с мас, да се приберем до една година
и да се отървем един от друг възможно най-бързо.
Повярвай ми, искам го толкова, колкото и ти.
Разбира се, решението е на капитана.
Бяха като наскоро женена двойка.
Наскоро оженила се двойка, в която се толерират, г-н Мелвил.
Но тази двойка също може и да обърне кораба.
Женен ли сте, г-н Мелвил? - Да.
Бог да ти е на помощ.
Очакваме първото ни дете.
Жена ти знае ли, че си донесъл всичко, което имаш тук, тази вечер
и че го даваш на непознат? - Не, сър.
Не си ли пълен с изненади?
Значи "Есекс" не е завърнал на пристана.
Не се. - Продължили сте в морето.
Да, продължихме и не след дълго,
чухме зова, за който всички китоловци се молят.
Струи!
Голяма е!
Бели или кашалоти, г-н Рамсдел? - Кашалоти са!
Г-н Чейс, вдигнете и пуснете лодките.
Всички ръце да помагат. - Всички да помагат!
Снижете!
ЮЖНИЯ АТЛАНТИЧЕСКИ ОКЕАН 8 МЕСЕЦА В МОРЕТО
Хайде, ползвайте и гърба си.
Ето го и телето.
Това е телето? - Това е кравата.
Това е нашето момче. Това са ни парите.
Никърсън, греби! - Съжалявам, сър.
Дали има четирийсет варела? - Петдесет.
Боже, трябва да го хванем.
Гребете здраво, другари. Да побързаме или ще избяга,
Движете греблата! Умно, другари, умно!
Ползвайте греблата!
Г-н Рамсдел, приготви въжето. - Да, сър.
Първият е мой.
Цели се в слабото място!
Гребете, да стоим близо!
За първи път карате нантъкетска шейна, момчета.
Това е най-страховитото създание, живяло на тази Земя.
Ръката ми!
Трябва да намокриш въжето, Никърсън.
Остават 100 клафтера, г-н Чейс.
Остават осемдесет клафтера, сър.
Ще ни изтегли под водата!
Матю, трябва ми въжето ти. - Подай го насам!
Питърсън, дай ми въжето. - Да, сър.
Подай ми въжето, Питърсън. - Остават само 60 клафтера, сър.
Двайсет клафтера, г-н Чейс. - Отвържи го!
Давай!
Питърсън, направлявай! - Да, сър.
Колко клафтера изтегли? - Около седемдесет и пет остават, сър!
Не, не, изчакайте!
Оуен! - Още не!
Не пипай въжето. - Остават 50 клафтера, сър!
Оуен, по дяволите! - Казах да не го пипаш!
Трийсет клафтера остават, г-н Джой.
Останаха десет клафтера, сър!
Беше дълго пътуване.
Извадете маста!
Ще ви изядат парите. - Махайте се, кучи синове!
Извади ли я? - Извадих я, Чейс.
Как върви? - Не много добре.
Това е.
Г-н Чейс, сър? - Да?
Това е всичко, сър. Не можем да изкараме повече.
Това вътре е злато, момчета, продължете да копаете.
Твърде съм голям, за да вляза. - Тогава намери някой, който може.
Никърсън, ела тук, момче.
Казах да дойдеш.
Качвай се при него.
Хайде, Томас.
Това, което има вътре струва повече, от това, което те вадят.
Сър, не мога. Съжалявам.
Или влез сега, или ще спиш там.
Най-добре си сложи това между зъбите.
Вътре вони по-зле от задника на Дявола.
Благодаря.
Съжалявам. - Никърсън, давам ти възглавницата си.
Слизаш надолу.
Там вътре човек опознава себе си.
Някога бил ли си в главата на кит? - Не, пощадиха ме.
Ами, там е съкровището.
Това първо изживяване няма да го забравя.
Четирийсет и седем варела. Разбира се, щастието бързо се изпари.
Избили са китовете там? - Да.
Затова отидохме по-далеч.
Около месец бяхме край нос Хорн.
Напуснахме Южния Атлантик само със зрънце надежда,
че нещата ще се подобрят за добро.
Но прекосяването в Тихия океан не помогна особено.
Виждахме китове твърде рядко.
След близо година в морето, темперамента на капитана
и този първия помощник се влошаваше.
Капитан Полард прекарваше повечето дни и нощи в каютата си.
Страхуваше се да погледне екипажа в очите.
Запасите ни привършваха.
Да виждаме жалките си усилия ни служеше само за подсещане,
че сме далеч от прибирането у дома.
АТАКАМА, ЕКВАДОР
Този език не го знам. Говорите ли английски?
Говорят за китова мас.
Отчето иска да пишем до у дома какво стана.
И на кого ще помогнат писмата?
На вдовиците? Собствениците на унищожения кораб?
Колко време ще живеете така, капитане?
Тогава пишете на испанците, молете за прошка за вас с капитана.
Никой не можеше да преотврати това, което се случи.
Кой ще ни повярва? Никой. Определено не и управниците.
От много години маста ти пълни джобовете им със злато.
Капитане? Извинете, местните казаха, че корабът ви е бил унищожен.
Капитан Джордж Полард, "Есекс".
Капитан Клементе Палайес, "Санта Мария".
Мога ли да почерпя колега с едно питие?
Обичайното. - Да, Капитане.
Лош късмет, а? - Колко навътре?
Достатъчно, че само глупак би отишъл.
Колко навътре ще рече това?
На хиляда левги по Екватора.
Земите отвъд сушата.
Там имаше ли китове?
Повече, отколкото си си мечтал.
Стотици стада от китове, докъдето се простира погледа.
Можехме лесно да напълним 3 хиляди варела за един ден.
Как така "можехте"?
Ако не беше онзи демон...
Китът.
Бял като алабастър, близо трийсет метра дълъг.
Изпрати шестима от екипажа ми в гроба.
А на останалите ни остави нещо, с което да го запомним.
Този бял кит също така танцува ли, след което да те е обрал?
Благодаря ви.
Вярвате ли на това?
Ако потеглим сега, ще хванем източните ветрове,
ще напълним варелите и до шест месеца ще сме вкъщи.
Какво ще кажете, г-н Чейс?
Не е нужно да си удължаваме пътуването повече от необходимото.
Амин за това. - Амин.
Алчност обзе капитана и първия му помощник.
Така се насочихме хиляда левги по Екватора,
но без план и спекулациите започнаха.
Там ще се крият китовете.
Беше най-далечното място от хората, на което могат да отидат.
Но ние ги преследвахме.
Векове преди това, моряците се страхували
да отплават до края на света.
Бяхме се отправили към ръба на лудостта.
Вярата отстъпи пред съмнението.
Надеждата - пред сляпото суеверие.
Капитане, мъжете говорят. - Това правят мъжете.
Не са особено доволни от решението да отплаваме толкова далеч.
Поправи ли ги? Напомни ли, че мисията е да напълним кораба с китова мас
и че ако китовете са хиляда левги, ще отидем там?
Братовчеде, моля те.
Това е лудост.
Позволил си този човек да ти повлияе. Трябва да обърнеш кораба.
Предлагам да се върнеш долу, да успокоиш мъжете, лидера им.
И повече не използвай привилегията, че си ми семейство отново.
Г-н Кофин.
Какво има? - Слушай.
Г-н Чейс! Виждам бяла вода. - Къде?
От левия борд.
Чувате ли го?
Спускайте лодките! - Спускайте лодките!
Дявол да вземе мексиканските земи.
Наръгай го здраво! Наръгай го!
Направо, Питърсън!
Не му давайте да дъвче греблата, момчета.
Давайте!
Китът? - Да.
Значи е истина? - Да.
Твърде много неща са истина.
Напънете изцяло!
Г-н Бонд, на четири ярда, насочете оръжията,
Г-н Лоурънс, по подветрената страна, право към центъра им.
Горещ катран, сър. - Ще ги намерим.
Близо сме до черна кожа.
Промъкни й се!
Тя е наша, другари!
Какво беше това, г-н Лоурънс?
Господин Чейс!
По дяволите!
Намери г-н Лоурънс.
Намери г-н Лоурънс да помогне с изпомпването.
Къде е той? - Срещу кила!
Дай ми най-големите зъбци.
Иска битка.
Не съм виждал кит да прави така. - Г-н Лоурънс, поеми щурвала.
Г-н Рамсдел, обезопаси предната част на мачтата.
Докато съм жив, той е мой!
Внимавайте!
Капитане! - "Есекс" се накланя!
Помогнете ми да обърна.
Това е, имайте кураж! - Тук, само напред, г-н Никърсън.
Господин Чейс!
Беше китът, потроши кораба.
Какво? - Загубихме Ийстън и Сънборн.
Помпите са неизползваеми, сър.
Пригответе се да изоставим кораба. - Не можем да гребем до вкъщи.
Трябва да свалим платната и да скалъпим нещо.
Вземете възможно най-много храна и вода.
Всичката сладка вода ще ни е нужна.
Трябва да сме заедно възможно най-много.
Г-н Чапъл, провизиите!
Вземете възможно най-много храна.
Направете път, малки крачки.
Хванахте ли? - Всичко е опаковано.
Вземи свещите. - Снижете!
Вземи онези дъски.
Дърпайте нагоре.
Хайде, Никърсън.
Забързайте!
Хвани ми ръката. - Изкарай го.
Трябва да избягаме от маста.
Никърсън, къде е г-н Чейс? - Току-що беше тук, сър!
Господин Чейс!
Господин Чейс, сър!
Къде е първият помощник? - Далеч.
Господин Чейс, сър!
Ето го, ето го. Ето го!
Натам! - Ето го г-н Чейс.
Господин Чейс!
Хванахме те.
Отиваме на риболов, а? - Заредени догоре, г-н Джой.
Да се отдръпнем или корабът ще ни понесе със себе си.
Капитане, ами провизиите ни?
50 грама сухар на човек на ден.
Половин чаша вода.
Не можем да живеем само на това.
Това е той!
Да, виждам го ясно.
Няма да ме заблудите, г-н Чейс. - Господин Кофин?
Така ли? - Ти ни докара дотук, знаеш го.
Свали го. - Свали пистолета!
Страх те е, кажи го! - Кофин, свали пистолета!
Знаете какво ще стане, щом храната свърши.
Прави каквото казва капитанът, Кофин! - Искам да видя селянина уплашен.
Това е заповед! - Послушай капитана.
Кажи го! Кажи го! - Хенри.
Кажи го! - Хенри! Свали пистолета.
Хентри, свали го.
Поехме на изток.
Връщахме се в посоката, от която бяхме дошли.
Въоръжени само със слънцето и компас,
Всички посоки изглеждаха еднакво.
Надявахме се да хванем западното течение до Великденския остров.
Приключение от близо четири хиляди километра.
От 12 дни се носим на юг.
Шест градуса дължина.
И с километър не сме доближили Великденския остров.
Прокълнати сме.
Ще се забързаме като хванем променливия вятър.
Ще го хванем.
Дръж се, Капитане!
Г-н Джой, въжето заяде.
Г-н Джой, хванете го! Господин Джой!
Матю!
Матю, какво се случи? Какво стана?
Какво правиш? - Нека погледна.
Не, не, не. - Нека погледна.
Добре съм. - Успокой се, само да видя.
Главата ми пое удара. Това е хубаво, нали?
Дайте му вода. - Не ми трябва вода.
Дайте му малко вода!
Не, не ми трябва вода, добре съм.
Вземи, пийни малко.
Хванах те, държа те. Всичко е наред, ще се оправиш.
Какво сте ме зяпнали? Добре съм.
Капитан Полард, това е измама.
Това е измама, чувате ли?
Оуен. Добре съм. - Да.
Благодаря ти, добре съм.
Оправяй се.
Да вървим. - Защо да хабим вода по мъртвец?
Богаташчета, които се познават и плават заедно от деца.
Кажи ми, би ли могъл да стоиш и да гледаш как брат ти умира?
Става дума за цифри, г-н Чапъл.
Няма достатъчно за всички ни.
Защо да хабим вода по мъртвец?
Защо да хабим вода...
Защо да хабим вода по мъртвец?
Господин Никърсън?
Защо да хабим вода по мъртвец? - Добре ли сте, сър?
Не мога. - Какво не можете?
Не, имаш... Имаш повече от достатъчно.
Но, сър, стигнахме толкова далеч. - Краят настъпи.
Споразумяхме се, сър. - Вземи си парите и се махай!
Това е дяволска сделка!
Не, сър, дяволът обича неизречените тайни.
Особени тези, които терзаят душата.
Твоята каква е?
Не съм добър писател.
Не съм Хоторн.
След като за първи път чух за Одисея, приказката ме преследваше.
Погълна ме.
Боях се, че ако не я напиша,
никога не бих могъл да пиша отново.
Какво друго?
Боя се, че ако пък я напиша,
няма да е достатъчно добра.
Продължете историята, сър.
Направете го и за двама ни.
Предай нататък.
Ето.
Благодарим Tи, Господи, за храната,
за светлината, за благоденствието, за всички добрини.
Там. Земя!
Земя, Оуен!
Земя! - Земя!
Дясно на борд! Гребете, гребете!
Дясно на борд!
По-бързо! По-бързо!
Г-н Чейс, какво е това, сър?
Г-н Чейс, какво е това, по дяволите? Защо спряхте?
Преследва ни. - Какво?
Там няма нищо, г-н Чейс. Нищичко, сър.
Сър, какво правите?
Къде е?
Може да е остров Дюси.
Без карта, компас или квадрант, няма как да бъдем сигурни.
Ще поддържаме огъня нощ и ден,
надявайки се преминаващ кораб да забележи дима.
Ето какво исках да ви покажа.
Били са тук дълго време, няма съмнение.
Чакали са за кораб.
Но кораб така и не е преминал.
Никакъв кораб няма да премине.
Ако останем, мъртви сме.
Колко смяташ, че ще отнеме на птиците да осъзнаят,
че яйцата им само изчезват тук?
Привилегия е да предскажеш нечия смърт.
Можеш да се подготвиш...
Проклет да бъдеш толкова далеч от дома.
Това, че не си се сбогувал, не ти дава мира.
Или шансът да се реваншираш.
Да се реваншираме взаимно, капитане.
Капитан на какво?
Загубата на "Есекс" не е твоя вина.
Виновен съм колкото... - Ти не си бил капитан!
Роден си да вършиш тази работата.
Аз съм просто принуден я работя.
Какво сторихме, Джордж?
С какво обидихме Бог, че да Го разгневим толкова?
Единственото същество тук, обидило Бог, е китът.
Ние не сме ли?
Ами арогантността и алчността ни? Виж къде се озовахме.
Ние сме върховни създания, сътворени по образ и подобие на Бог.
Ние сме земни царе, чиято цел е да преминат през премеждията.
"Да използваме природата според желанията ни".
Чувстваш ли се като земен цар, след всичко, което преживяхме?
Ние сме нищо, песъчинки прах.
Отплаваме в ранни зори.
Ако загинем, то ще бъде с Божията благодат.
Нека си отидем като мъже.
Готови ли сме, г-н Уикс? - Да, сър.
Г-н Чапъл? Г-н Райт? - Не мога да го направя, сър.
Аз, Локс и Уикс.
Оставаме.
Готов ли си да тръгваме, Матю?
Нека ти помогна. - Какъв е смисълът?
Чуваш ли ме? - Отиваме си у дома. У дома.
Няма смисъл.
Просто върви.
По дяволите, Матю.
Всичко е наред.
Ще изпратя лодка за теб, веднага щом стигнем.
Ще играем карти отново в Нантъкет, става ли?
Да, имаме сделка. - Добре.
Искаш ли да го отворя?
Не, мисля, че ще се справя.
Бог да бъде с теб, братко.
И с теб.
Братко Питърсън?
Идваш ли с нас? - Г-н Питърсън.
Защо не се присъедините към лодката на г-н Бонд?
Къде е?
Полард.
Г-н Лорънс. Г-н Лорънс, събудете се.
Къде отиде другата лодка?
Полард! - Капитан Полард!
Полард! - Капитане!
Полард.
Почини си.
Какво правиш, Бенджамин?
Мъртъв е. Изхвърлям го зад борда, сър.
Погледни ме. Погледни ме, Бенджамин.
Не е правилно да изхвърлим моряк, който може да ни спаси.
Слушай, момче. Чуй ме.
Той може да ни помогне.
Боже мой... Небесни.
Твоите творения чакат дневната си дажба.
Затова взехме решение.
Подготвихме тялото.
Отстранихме органите.
Отделихме крайниците от торса.
Разрязахме цялата плът от костите.
След това затворихме тялото.
Зашихме го благоприлично, доколкото можехме.
И го предадохме на морето.
Първо изядохме сърцето.
Съдиш ме.
Не.
Сторено е.
Вече не го тая в себе си.
Никога не си го разказвал на някой?
Не.
Дори на жена си?
Мислиш ли, че щеше да ме обикне,
ако знаеше за нечестивите ми дела? - Да, щеше.
Ако беше ми разказал историята, когато се запознахме,
пак щях да нося пръстена и до ден днешен.
Силата на онова момче все още живее вътре в теб.
Виждам го, дори и ти да не можеш.
Сега можеш да довършиш историята си, любов моя.
Седни.
Слушай.
Проклето нещо.
Все още имаме останали няколко капки вода.
Не се предавай, отиваме си у дома.
Имате ли семейство у дома, г-н Чейс?
Да, имам жена.
Както и син или дъщеря.
Много добре.
Капитане, да теглим отново. - Не говорете глупости.
Да теглим отново. - Г-н Рамсдейл,
ще поемете командването на лодката.
Вие сте нашият капитан, хората ви имат нужда от вас.
Те ще се справят.
Моля ви, моля ви...
Хенри... - Нека теглим пак.
Това е заповед.
Ако не можеш да го направиш, дай пистолета на друг мъж.
Със седмици бяхме в застой.
Тази част на Тихия океан е повече суша, отколкото море.
Слънцето залязваше...
Страхът ми...
Единствената ми мисъл бе,
че когато всички бъдат мъртви, аз ще бъда последният оцелял.
Според г-н Чейс ни оставаха около хиляда километра до сушата.
Г-н Чейс.
Капитан Полард.
Щастлив съм да ви видя.
Щастието в оцеляването ни е много малко.
Не и в нашето, сър.
Барзилай?
Третата лодка?
Отидоха си, няма ги от дни.
Страхувам се, че са се загубили, сър.
Г-н Чейс, ще се справите.
Това е просто кит.
Там! Хвърли копието!
Хвърли го!
Хвърли го! Хвърли копието!
Хвърли го!
Направи го! Хвърли копието!
Защо не го хвърли?
Проклет глупак!
Теченията ни разделиха.
Това беше последният път, в който видяхме лодката на Полард.
ЗАТОЧЕНИ ОТ 87 ДНИ
Лодка!
Лодка точно пред нас!
Нека Бог се смили.
Г-н Чейс.
Татко.
Не ме оставяй, татко.
Сър.
Г-н Чейс. Погледнете, сър.
Г-н Чейс. Погледнете натам.
Идват.
Идват за нас.
Там ни спасиха, до остров Флореана при Чили.
90 дни след потъването на "Есекс".
Дадоха ни стари дрехи и също ни нахраниха.
Храненето беше трудно в началото, странно.
Грижеха се за нас по възможно най-добрия начин,
след което открихме кораб, който можеше да ни откара у дома.
Това плаване ни отне още три месеца.
ПРИСТАНИЩЕ НАНТЪКЕТ 11 ЮНИ, 1821
Сякаш целият остров беше излязъл, за да види завръщането ни.
Но нямаше ръкопляскане. Имаше само тишина.
Вглеждаха се в нас сякаш сме привидения, призраци.
Не казахме на никого подробностите около оцеляването ни.
Но се чудих, ако по някакъв начин знаеха за немотията ни...
Може би просто бяха любопитни.
Обещах, нали?
Господи.
Скъпа, кой е това?
Фийби Ан.
Фийби Ан,Чейс.
Това е тате.
Скъпата ми.
Това е твоят татко.
Разбира се, те не го оставиха на мира.
Г-н Чейс и съпругата тъкмо пресичаха към дома,
когато беше спрян и върнат на Морската служба.
Имаше дела около въпроса.
По същество.
Поради загуба на време и пари покрай пътешествието ни,
изглежда, че ще има разследване.
Като капитан и първи помощник, очакваме отчета ви за случилото се.
Да, разбира се. - След като сте го обсъдили
със собствениците на кораба и баща ми,
става ясно, че разкритието ще има своите последици.
Ужасни последици за цялата индустрия.
Заради този кит, потопил "Есекс".
Това е истината.
Ако застрахователните къщи и инвеститорите
започнат да се притесняват от морски чудовища, потъващи кораби,
моряци, които теглят клечки, за да оцелеят.
Ние сме в бизнеса с китова мас. Всички ни.
И както във всеки бизнес вероятността за успех
трябва да бъде по-голяма от поетия риск.
Какво предлагаш, Джордж?
Да кажеш, че корабът е заседнал.
Това е лъжа. - И че мъртвите мъже са се удавили.
Друга лъжа. - Помисли, ще те направят капитан.
Обещано е в самото писмо.
При условие, че донесете със себе си кораб, пълен с мас.
По този начин е сигурно. - Ще станете богат човек.
Фамилията Чейс вече няма да е име на селяни,
а утвърдено име, принадлежащо на видно семейство от Нантъкет.
Искате от мен да видоизменя случилото се за печалба?
Искаме от вас да сте прагматичен.
"Есекс" беше унищожен от бял кит.
Оцелелите от нас, които бяхме в зле оборудваните лодки,
трябваше да извършат нечестиви дела, за да оцелеят.
А след завръщането ни, от нас се очаква да бълваме лъжи,
за да могат собствениците на корабите от Нантъкет
да напълнят джобовете си и да спят спокойно нощем?
Няма да изменя истината.
Ти също няма, Джордж.
Тогава го видях за последен път.
Г-н Чейс, сър.
Не мога да намеря правилните думи, с които да се изразя.
Томас.
Може би такива думи не съществуват.
Ще пътувам за Фалмут и...
За мен беше чест да ви служа, сър.
Честта беше моя, г-н Никърсън.
Вземи го.
Късмет там, Томас.
Благодаря, сър.
На следващия ден Джордж Полард беше привикан пред комитета.
Господа, капитан Джордж Полард.
Всички важни личности от Нантъкет присъстваха.
Беше малка формалност.
Добър ден, капитане. Седнете, моля.
Изнесете сведенията.
"Есекс" бе потопен от бял кит на 120 метра западно от Еквадор.
Като че ли Оеун Чейс говореше.
Той им каза истината.
Съвестта на капитан Полард беше чиста,
но разследването беше само за заблуда.
Полард отново навлезе в морето.
Не намериха белия кит. Така и не успяха.
Обикалял е с друг кораб около Хавай,
отново прокълнат.
След това не е плавал. - А Оуен Чейс?
Той беше мъж на думата.
Първо изпрати лодка обратно към остров Дюси.
Г-н Джой бе издъхнал,
но другите трима като по чудо са били все още живи.
След това? - След което стегнал багажа
и заедно със семейството си се преместил в Ню Бедфорд.
Започнал наново.
Като търговец, плаващ по собствени условия.
Със сигурност си струва парите, г-н Мелвил.
Февруарските нощи са най-дългите през годината.
Отдъхнете си. - Време е да си ходя.
Известно време няма да си почивам.
Защо?
Имаш историята написана, сюжетът, всичко е там.
Може би не съм следвал сюжета.
Какво тогава?
Нещо, което ми дадохте тази вечер. - И какво е то?
Куражът да отида там, където друг не смее.
Г-н Мелвил, това, което чухте и ви разказах,
всичко ли ще бъде описано в книгата ви?
Това е художествена творба, г-н Никерсън.
Вдъхновена от истината,
но смятам, че не е нужно да описвам всички подробности.
Благодаря ви. - Приберете ги.
Не, настоявам, парите са ваши.
Настоявам да си ги задържите. - Аз пък претендирам,
че за разлика от вас, съм трезва.
Значи се връщате... - В Питсфийлд, Масачузетс.
На добър час!
Благодаря.
Знаете ли, дочух за човек от Пенсилвания, който копал в земята
и открил петрол.
Не може да е истина. - Аз също чух за това.
Петрол от земята?
Невероятно.
Хърман Мелвил завършил своя роман през 1850 г.
Година по-късно "Моби Дик" е публикуван.
За "Моби Дик", Натаниел Хоторн казал: "Епичен и достоен за Омир.
Той ще бъде епичен за Америка."
Режисьор РОН ХАУЪРД
Превод и субтитри: Денис Барбов и haskotoo
(Copyright) UNACS TEAM 2015 (Copyright)