Jak člověk pozná Nepoznatelné?
Jaké schopnosti má mít člověk?
Jakmile se rozkřiklo, že velrybí tuk
může osvětlit naše města způsobem dosud nevídaným,
vznikla po něm celosvětová poptávka.
Hnala lidi, aby se pouštěli dál a dál
do neznámých modrých hlubin.
Neznáme jejich hloubku,
ani všechna stvoření, která tam žijí.
Příšery - jsou skutečné?
Nebo jsou to jen příběhy, které nás mají přimět respektovat tajemství oceánů?
V SRDCI MOŘE (2015)
Nantucket Island, Massachusetts, únor 1850
Ta otázka mě trápí a vzrušuje zároveň,
a je důvodem, proč vám opět píši, abych vás podruhé požádal o setkání.
Rozhovor s vámi, pane,
mi jak doufám skvěle poslouží pro román, který se chystám napsat,
a jmenuje se Moby Dick.
Věřím, že ještě jednou zvážíte mou nabídku.
Neznámo - to je to, kam se má mysl touží vydat.
Proto mne stále sžírá ta otázka:
Jak je možné, aby člověk poznal Neznámé?
S pozdravem Herman Melville.
Je zavřeno!
Po osmé už nikoho nepřijímáme.
Vy jste přišel.
Někdo za tebou přišel, drahý.
Tom Nickerson?
Herman Melville.
Dostali jsme váš dopis.
Jste buď zoufalec, nebo úplný blázen, že se sem trmácíte až z Nantucketu.
No, má nabídka stále platí.
Nájem na tři měsíce za jeden večerní rozhovor.
Je to všechno, co mám.
Ale beru to jako investici.
Chci, abyste mi řekl, co se stalo...
Essexu.
Co myslíte, že se stalo?
Šíří se zvěsti, dohady, že Essex...
Co vlastně chcete? Jaký příběh chcete slyšet?
Ten o velrybě.
Essex najel na mělčinu, to byl závěr vyšetřování.
Myslím si, že to vyšetřování bylo všechno, jen ne pravdivé.
Vypadněte.
Jste posledním přeživším z Essexu, pane.
Pokud nepromluvíte vy, tak kdo?
Neslyšel jste mě snad? Vypadněte odsud!
Ne, nesmíte odejít, prosím počkejte... - On nechce o ničem mluvit a
já jsem nevážil tak dlouhou cestu abych tu marnil život ponižováním.
Prosím, pane Melville,
on o Essexu mluvit nebude, se mnou... s nikým... nikdy.
Nic o něm nevím.
Jeho duše... je ztrápená a potřebuje zpověď.
Prosím, jen mě s ním nechte promluvit... prosím.
Drahý,
myslím si, že by ti prospělo, kdyby sis s tím mužem promluvil.
Ne.
Teď mě poslouchej!
Kdo povede tohle místo, až ty se upiješ k smrti?
Ty si teď promluvíš s tím mužem o tom, co chce...
abys dostal ty peníze.
Víš, v jaké jsme situaci, Tome.
Ale jenom dokud to bude nutné.
Donesu whisky.
Zapomněl jsem to zmínit ve svém dopise, ale také jsem býval velrybář.
Jen jedna výprava. Chci říct... jsem zelenáč.
Takže jste to všechno viděl.
Má žena četla vaše knihy.
Líbily se jí. - To rád slyším.
Prodávaly se dobře, ale myslím si, že váš příběh
by mohl přinést ještě větší úspěch, než můj první román... který si vedl dobře.
Další z vašich námořnických historek.
Četl jste Hawthorna, pane Melville?
To je spisovatel, skvělý spisovatel.
To je.
Ale on tu není a já ano...
Z mého vlastního přesvědčení.
Povím vám o Essexu a myslím, že budete zklamaný,
ale vše, co řeknu je pravda.
Příběh Essexu je příběhem dvou mužů...
Kapitána George Pollarda,
a jeho prvního důstojníka, Owena Chase.
Owene, ať nepřijdeš pozdě.
Budu tam, přeci nenechám naši dceru spát pod děravou střechou, nebo ne?
Kde bereš tu jistotu, že to bude dívka?
Musí být, aby mi připomněla, proč miluju tebe a tu tvoji tvrdohlavostí.
Jestli to bude dívka, bude po tobě a ne po mně.
Blonďaté kadeře a svět jí bude ležet u nohou.
Předpokládám, že po dnešku konečně vyměníš ten hadr za uniformu.
To ano - konečně pryč z téhle špinavé díry do kapitánského domku v Quaise.
Já nechci jeden s těch domků s nerudnými sousedy.
Tady je pro nás tři dost místa.
Víš, někdy je to tvoje velké srdce a dobrá povaha prostě nesnesitelná.
Běž si pro svoje kapitánství.
Kolik nabízíte? - 1,90.
Mám tu tisíc galonů za dva dolary!
Vezmu si 40 akcií.
Prodavači, prodavači, tady!
Criterion se vrátil s parádním úlovkem, 1600 barelů.
Je to nový rekord, 50 liber šterlinků za ambru na londýnském trhu.
Dobré ráno, pane Chasi.
Pane, Masone. - Pojďte dál, prosím.
Můj partner, Benjamin Fuller.
Dobré ráno, pane. - Posaďte se.
Pane Chasi, doufám, že jste si vědom, jak spokojeni
jsme s prací, kterou jste pro nás v posledních letech dělal.
Díky, pane.
Jedna z našich lodí, Essex,
právě byla s velkými náklady opravena a chystá se vyplout na moře.
Teď, když jsme do ní tolik investovali,
chceme si být jisti, že je v nejlepších možných rukách.
Takže...
je pro nás ctí, nabídnout vám na ní pozici...
prvního důstojníka.
Prvního důstojníka? - Hm.
Pane Masone,... slíbil jste mi velení lodi po poslední výpravě,
kdy jsem vám dovezl 1500 barelů, pamatujete? Dal jste mi své slovo.
Tenhle slib musím bohužel pozdržet.
Jako všichni ostatní i my jsme měli poslední dobou těžké časy.
To jsem si nevšiml.
Nantucket momentálně vede na světovém trhu a tak to musí zůstat.
Nemáme čas na experimentování.
Essex bude pod velením kapitána George Pollarda,
potomka skvělé velrybářské rodiny.
Jeho otec je shodou náhod také náš mecenáš.
Krev, pane Chasi - můžete mít za sebou výprav, kolik chcete,
ale krev bude vždycky přednější.
No, krev ale nenaplní tu loď olejem, pane Mansone.
Aby mohl dobře velet, potřebuje kapitán respekt. Co když ho muži nebudou respektovat?
Vy se postaráte, aby respektovali.
Hezký den, pánové.
Chápu vaše zklamání.
Takže...
Patnáctina výnosu.
To je mnohem víc, než co jsem kdy zaplatil prvnímu důstojníkovi.
A jestli se vrátíte s 2000 barely oleje, dávám vám své slovo,
příště už budete mít svoje kapitánství.
To slovo jste mi už jednou dal, pane Masone.
Co to pro tentokrát sepsat.
Kapitáne Pollarde, právě jsme měli velmi plodný rozhovor s pane Chasem,
který bude s radostí sloužit pod vámi.
To rád slyším.
Teď abych se staral o zelenáče.
Nějaký bezútěšný Nantuckeťan, narozený se stříbrnou lžičkou v puse.
Měl jsem jim tu nabídku vmést zpátky do těch jejich ksichtů.
Proč? Teď máš tu nabídku na velení od nich písemně.
No, slovo lháře nic neznamená, ani na papíře.
Víš, že bych tě milovala stejně i pokud bys byl obchodní kapitán?
A nebyl bys aspoň pryč na dva roky.
Nebudu pryč dva roky.
Bedfordští velrybáři se vrátili minulý týden po třech.
Ztratili dva muže a i tak měli poloviční úlovek.
No - oni byli z Bedfordu a neměli mě na palubě.
Kurva!
Budu velet své vlastní lodi...
velrybářské lodi.
Do té doby bude všechno, co máme jenom tahle díra,
a to se nestane, Peggy.
To jsou slova tvého otce a ne tvoje.
Co je špatného na jeho slovech?
Chtěl to pro svou rodinu, pro sebe.
Byl to snílek, Owene. - To ano, byl.
Snil o moři a nikdy se na moře nevydal s muži, jako jsou tihle.
Aspoň viděl, jak se mu narodily děti.
Umím jen tohle.
Omlouvám se.
Vzala jsem si velrybáře.
Vrátím se tak rychle, jako slunko po noci. Slibuji.
Prosím, vrať se... slib mi to.
Už jsem ti to přísahal a teď chceš, abych to ještě slíbil.
Slibuju.
Chlapče, na slovíčko.
Abys mohl být kapitán, nemůžeš být jejich přítel. Jsi jejich nadřízený.
Nikdy nezapomeň, že oni na to nesmí zapomenout.
Díky, chlapče.
Tvůj pra-pradědeček a pár dalších stvořili tenhle průmysl.
Bez nás, bez tebe, by se tenhle svět ponořil do tmy.
Doufám, že přinesu jménu rodiny Pollardových čest, pane.
Ty, Pane, který jsi stvořil mocné velryby. Ta neobyčejná stvoření obrovské délky
a neměřitelné síly mimo naše chápání.
Dobrý Bože, učiň tak, abychom mi, slabí smrtelníci,
mohli uživit nás, naše ženy a děti, a abychom
vytrvali v zběsilém lovu za těmito monstry.
Otče, sešli své světlo slávy na tyto muže,
a zajisti blahobyt jejich výpravě,
tak aby se mohli v bezpečí vrátit zpátky do přístavu.
Aby tak bílé velryby Nantucketského velrybího oleje
mohly nadále udržovat světlo v našich domovech,
ochránit ulice měst od hříchů noci, pohánět průmyslové stroje,
které ženou náš národ kupředu,
ve věčném vývoji našeho pokolení. Buď pochváleno Tvé jméno.
Tak, co to bylo za měsíc?
Někdy ke konci roku, byli jsme poslední loď, co vyplouvala.
Díky tomu jsme taky já a můj přítel Barzillai dostali místo.
Podívejte, bylo mi čtrnáct... čtrnáct.
Nestůj tam tak, Nickersone! Pohni sebou!
Poprvé na moři, bál jsem se, bál jsem se to dát najevo.
Barzillaiovi bylo sedmnáct.
Sirotci, vyrostlí v docích, oba ještě mladí na to, být muži.
Na co všichni čekáte? Naložte to, ať můžeme vyplout...
Co je to za přívěsky, co všichni mají?
Ty jsou z velryb, Thomasi.
Kde takové seženeme?
Víš, musíš hodit smrtící harpunu.
Největší zvíře, které kdy dýchalo vzduch na této zemi.
Nickersone, odneste tu zeleninu panu Bondovi.
Tak pohyb, sakra.
Jednoho dne jich budu mít dvanáct.
Uložte je k těm ostatním.
Podívejme - ty na palubě, to znamená jen jedno.
Jo! Aspoň jeden člověk na lodi, který ví pravdu o Owenu Chasovi.
Copak, ostatní lodě už měly místa v posádce obsazené?
Ne, ne, jsem nový muž, Owene, otázkou je, co ty?
Neříkej mi, že Matthew Joy se prochlastal na dno láhve.
Zhřešil jsem. Co Owen Chase, zklidnil svůj temperament?
Jsem klidný jako beránek.
Tomu uvěřím, až to uvidím.
S naším kapitánem dávám tomu tvému klidu tak 48 hodin.
Hodně štěstí.
Pollard, George Pollard. - Owen Chase.
Chase je jméno vašeho otce, že? - To ano.
Ve zkratce - on je na nějakou dobu z ostrova pryč a já jsem ten, kdo je doma.
Byl jsem docela překvapený. Kapitán si obvykle vybírá prvního důstojníka.
Ano, zkušený kapitán ano.
Jistě ale chápete, že z pohledu našich investorů
chtěli své investice svěřit do rukou skutečného muže.
Jistě.
Prostě chtěli jen další pojistku, toť vše.
No, můžete mě sledovat a dejte vědět, kdybych něco dělal špatně.
To také hodlám, kapitáne.
Vytáhněte kotvu.
Skasejte hlavní plachtu. Jsme po větru? - Jo.
Collarde, ke kormidlu! - Jo.
Pane Joyi, vyplováme.
Pane Cole, pane Chappele, ke kotvě!
Pane Chappele, chopte se kormidla!
Hoši! Proč nejsou ty svorky uvolněné?
Napněte tu plachtu, k sakru!
Kotva uvolněná.
Hlavu vzhůru, kapitáne. - Za vámi, kapitáne.
Co se stalo, pane Shepparde? - Ráhno protrhlo plátno, pane.
Proklatý ráhno! - Chasi, nejde to uvolnit!
Dávej bacha!
Pozor na to ráhno, Owene!
Uhni od toho!
Dobrý práce, pane Chasi!
Pokud doplujeme na Kapverdy během dvou týdnů
máme slušnou šanci dorazit do Pacifiku podle plánu.
Kukuřici, pane Chasi?
Ne, děkuji, pane, nikdy mi to moc nechutnalo.
To je divné.
Váš otec pěstoval kukuřici na Cape Codu. - To máte pravdu.
Asi chápete, že jsem se toho jednoho dne prostě přejedl.
Kukuřice, ibišek a fazole, hádám. Než ho zabásnuli.
Znáte tu historku, pane Joyi?
Víte, že pan Chase je technicky vzato sirotek kvůli uvěznění jeho otce?
No, každý jsme se na moře dostali jinak.
O důvod víc, proč se neptat na další otázky.
Asi jste to neměl zrovna lehké...
Adoptovala vás skvělá Nantucketská námořnická rodina.
Už je to dlouho, co mě někdo nazval rolníkem...
nebo co mi nějaký Nantuckeťan připomněl, že nejsem součástí jejich rodiny.
Teď, jestli mě kapitáne omluvíte, musím jít rozdělit čluny a hlídky.
Ne, pane, já si nedám. - Ani kapku?
Ne, pane, jak jsem řekl, někdy čím méně se člověk ptá, tím lépe.
Krásná holka, pane Joyi.
Sám jsem si ji vyřezal do téhle velrybí kosti z Dalekého východu.
Nesahat!
Myslel jsem, že jste ženatý.
To jsem a pak mám ji.
Tohle je její nos, mimochodem.
Gratuluju, slečinky.
Skvělá práce dneska s těmi plachtami.
Tragičtější posádku lovců velryb jsem snad ještě neviděl.
Pane Chappele. - Pane.
Kapitánův harpunář.
Pane Lawrenci, vy budete se mnou. - Ano, pane.
A pan Peterson bude harpunář druhého důstojníka.
Ano, pane.
Na každém člunu bude šest mužů, první velí, šest dalších nachystaných.
Ještě nejsme ani východně od Halifaxu, pane.
Jak se jmenujete? - Coffin, Henry Coffin.
Je to kapitánův bratranec, pane.
No, pane Coffine, vy myslíte, že velryby ví, kde je východně od Halifaxu?
Nevím, co jste vy všichni zač, nebo jak jste se sem dostali,
někteří z vás jsou možná zločinci, nebo se ukrýváte na útěku.
Klidně si tu buďte, je mi to jedno, ale najali jsme vás na jednu věc...
jednu jedinou a tou je velrybí olej.
Hodlám naplnit 2000 barelů a vrátit se domů tak rychle, jak to půjde.
A i když je zrovna fajn počasí a nikde nejsou velryby, pane Coffine,
spustíme čluny a budeme trénovat manévry potřebné pro lov velryb.
A každý, kdo se bude flákat se může rovnou vydat zpátky domů. Je to jasné?
Jasné, pane. - Jasné, pane.
Zelenáči, na palubu!
Tak padej!
Jo, jo, rolníku.
Thomas Nickerson, že? - Ano, pane.
Víš, někomu se dělá poprvé zle.
Vytáhněte mě zpátky! - Nejlepší cesta, jak se urovnat s Neptunem, chlapče.
Prosím, vytáhněte mě.
Je to lepší?
Pane, omlouvám se.
No, teď máš aspoň o čem napsat domů matce.
Má matka je pohřbená na Smithově kopci,
i můj otec tam má náhrobek, byl...
ztratil se na moři, než jsem se narodil.
Dej to sem.
Velryby jsou teď tvoje rodina chlapče, v dobrém i ve zlém.
Většinou ve zlém.
Vytři tu palubu, chlapče!
Jste moc daleko od základny, abyste mohli plout a velrybařit.
Ano, kapitáne.
Máte to lano špatně, Nickersone. - Ano, kapitáne.
Budeme tu klidně do soumraku, pokud to bude nutné.
Ano, kapitáne.
Harpunáři, připravit do člunů.
Musíte se hýbat rychleji, pane Rayi! - Moje chyba.
Nejsme žádní poseroutkové, pane Chasi.
Jsme teď námořníci! Jasné?!
To není špatné, pane Rayi! Výborně!
Zvykejte si na to, chlapi. Budete dřít, jako mezci.
Pane Chasi. - Pane.
Napněte plachty.
Je to moudré, pane? Jsme v Golfském proudu.
Poplujeme pěti uzly, pokud nám bude přát počasí.
Máme dva dny zpoždění.
Musíme nahnat čas, než se dostaneme do východního větru.
Napněte plachty.
Upevněte to, napněte plachty.
Napněte ji, pane Coffine, kapitán chce vyšší rychlost!
Ano, pane.
Možná je stará, ale pořád ještě umí zabrat, chlapi!
Pane, na pravoboku se blíží bouře, musíme hned skasat plachty.
Ještě ne, pane Chasi.
Pane, míříme do bouře rychlostí více než 8 uzlů
a bouře se pohybuje ještě rychleji.
Nechte ji přiblížit, muži jsou ze souše vyměklí,
neuškodí jim malý křest, aby věděli, že naše práce začala.
Jestli neskasáme plachty a zasáhne nás, poničí to ráhnoví.
Pane Chasi, to vydržíme.
Pane Lawrenci, držte kurz. - Držím kurz, pane.
Naženeme si půl dne, pokud vydržíme.
Konec konců, jestli moji muži nesnesou
takový závan větříku, tak nám pomáhej Bůh.
Měli bychom se nachystat na bouřku.
Musíme se nachystat, pane Bonde, míříme přímo do té bouřky.
Musíme zpomalit a jet po směru. - Vytrváme, pane Chasi.
Pane Lawrenci, držte kurz. - Držím kurz, pane.
Skasejte plachty, pane Chasi.
Musíme ty plachty stihnout!
Otočte loď směrem k pevnině!
Ne, na to už je pozdě!
Je pozdě, je zatraceně pozdě!
Převrátíme se!
Držte se!
Pozor!
Pane Joyi!
Musíme je odříznout... - Jdu na to, Owene!
Musíme ji narovnat zpátky!
Chtěl jste mě vidět, pane.
V šest ráno necháte nastoupit posádku,
a informujete, že se vracíme do Nantucketu na opravu.
Pak se jim omluvíte za vzdorování kapitánovu rozkazu
což málem stálo život každého muže na této lodi.
Cože?
Očekávám vaši rezignaci po našem návratu do přístavu.
Toť vše.
Byl to váš rozkaz, nechat napnuté plachty, pane.
Ten rozkaz jsem dal, protože ti muži potřebovali otestovat.
Tím, že je pošlete do bouřky? - To bylo...
nedopatření.
Ne, to bylo jenom špatné velení a svádět to na osud je slabost.
To je nestydaté! Víte, s kým tady mluvíte?
Jmenuji se kapitán George Pollard. Pollard!
A vy pane Chasi, ať už máte na klopě velrybích trofejí kolik chcete,
nejste nic víc, než syn farmáře,
který si vydupal svou cestu až k důstojnické blůze.
A teď vypadněte!
Vrátit se do přístavu bez jediného barelu oleje by byla chyba, pane.
To se nesluší ani člověku jménem Pollard... ani Chase, v tomto případě.
Nejlepší pro nás oba, by bylo dokončit tu práci, kterou nám Bůh seslal.
Naplnit tuhle loď olejem vrátit se po roce domů
a zbavit se jeden druhého tak rychle, jak jen to půjde.
Věřte mi, že jsem si to nikdy nepřál tak, jako vy.
Nicméně je to rozhodnutí kapitána.
Byli jako dva novomanželé.
Novomanželé se dokážou tolerovat, pane Melville,
ale novomanželé, také snadno mohou potopit loď.
Jste ženatý, pane Melville? - Ano, to jsem.
Bůh vám buď milostiv.
Má se mi narodit první dítě.
A ví vaše milá manželka, že jste donesl všechno, co jste kdy měl,
a dal jste to cizímu člověku?
Ne, pane. - Jste samé překvapení, co?
Takže... Essex se nevrátil do přístavu.
To nevrátil. - Pokračoval na moře.
To ano, ale nějakou dobu poté jsme zaslechli to, za co jsme se všichni modlili...
Ho!
Vydechuje!
Je to macek! Támhle vydechuje!
Bílá nebo plejtvák, pane Ramsdelle? - Jsou to plejtváci!
Pane Chasi, spusťte čluny.
Všichni na palubu! - Všichni na palubu!
Spusťte je!
Tak pohněte, zaberte chlapi!
Támhle je to tele.
Tohle je tele? - To je kráva!
To je náš chlapec! Naše prachy!
Nickersone! Zaberte!
Tak čtyřicet barelů? - Padesát!
Pane jo, je to cvalík!
Opřete se do vesel, chlapi! Rychle, nebo nám upláchne!
Opřete se do těch vesel! Fofrem, pánové, fofrem!
Zaberte u těch vesel!
Pane Ramsdelle, připravte lano. - Ano pane.
První je moje.
Miřte na nekryté místo!
Táhněte! Táhněte! Držte ho.
Jste na první Nantucketské projížďce, pánové.
Nejděsivější stvoření, co kdy žilo na téhle zemi.
Moje ruka!
Musíš ten provaz namočit, Nickersone.
Sto čtyřicet sáhů lana zbývá, pane Chasi.
Osmdesát sáhů lana zbývá, pane.
Stáhne nás ke dnu!
Matthew, potřebuju tvoje lano! - Napojte to lano!
Petersone, dejte mi to lano! - Ano, pane.
Dejte mi to lano, pane Petersone. - Zbývá nám už jenom 60 sáhů lana, pane.
Dvacet sáhů, pane Chasi! - Svažte ho!
Rychle!
Petersone, svaž je! - Ano, pane.
Kolik ještě můžeme sáhů?
Ne, ne, ne, počkat!
Owene! - Ale ne, ještě ne!
Nechytejte na to lano. - Zbývá 50 sáhů lana, pane.
Owene! Kašleme na to! - Řekl jsem nesahat!
Třicet sáhů, pane Joyi.
Deset sáhů, pane!
Byla to dlouhá jízda.
Zpracujte ten olej.
Sežerou vaše peníze.
Vypadněte odtud, vy zkurvysyni!
Máte to? - Máme to, Chasi.
Jak to vypadá? - Nic moc.
To je všechno.
Pane Chasi? - Jo?
To je všechno, pane, víc už toho z ní nedostaneme.
To zlato tam je, chlapci. Jen musíte jít hlouběji.
Mám velkou ruku, abych se tam dostal. - Tak najděte někoho s menší rukou.
Nickersone, pojďte sem, chlapče!
Hej! Povídám, pojď sem!
Vylez si tam za ním.
Tak pojď, Thomasi.
To, co je uvnitř, je mnohem cennější, než to, co se vaří tam dole.
Pane, já nemůžu, omlouvám se. Nemůžu.
Buď se tam natáhneš, nebo tě tam nechám přespat.
Dej si tohle mezi zuby, chlapče.
Chutná to hůř, než to svinstvo tam dole.
Děkuju.
Omlouvám se. - Hej, Nickersone, vem si můj polštář!
Dolů s tebou.
Tam dole si sáhnete na dno.
Už vás někdy poslali do hlavy velryby? - Ne, toho jsem byl ušetřen.
No, tam je všechen ten poklad.
Nikdy nezapomenu na tu první cestu.
Čtyřicet sedm barelů... to štěstí ale netrvalo dlouho.
Byly ty vody už vylovené?
To byly. Tak jsme vyrazili dál.
Trvalo to měsíc kolem Hornu.
Nechali jsme za sebou Jižní Atlantik se špetkou naděje,
že se věci změní k lepšímu.
Ale plavba do Pacifiku náš úlovek nijak nezlepšila.
Velryby jsme vídali jenom velmi zřídka.
Po více než roce na moři temperament našeho kapitána
a jeho prvního důstojníka přerůstal únosné napětí.
Kapitán Pollard trávil většinu dní a nocí ve své kabině,
zbabělý podívat se své posádce do očí.
Naše podpalubí bylo téměř prázdné.
Zírat na náš chabý výkon nám jenom připomínalo
že jsme zatraceně daleko od toho vrátit se domů.
Nemluvím vaší řečí. Mluvíte anglicky?
Mluví o velrybím oleji.
Kněz trvá na tom, abychom poslali domů informace.
Komu myslí, že ty dopisy prospějou?
Vdovám?
Majitelům lodi, kteří už ani neexistují?
Jak dlouho ještě chcete takhle žít, kapitáne?
Tak napiš do Španělska a požádej o odpuštění pro sebe a svého kapitána.
Nikdo nemohl zamezit tomu, co se tam stalo.
A kdo tomu kdy uvěří? Nikdo. Určitě ne naši patroni.
Po léta váš olej plnil jejich kapsy zlatem.
Kapitáne.
Promiňte, ale místní mi řekli, že vaše plavba byla přerušena, pane.
Kapitán George Pollard z Essexu.
Kapitán Clemente Pelaez ze Santa Marie.
Koupil byste společníkovi něco k pití?
Stejně jako vždycky, Georgi. - Ano, kapitáne.
Měli jste smůlu?
Jak jste byli daleko?
Tak, že by se tam pustil jen blázen.
Jak daleko to je?
Tisíc mil podél rovníku...
daleko od pobřeží.
Byly tam velryby?
Víc, než si dovedete představit.
Stovky... celá hejna, kam jenom oko dohlédlo.
Zvládly by naplnit 3000 barelů za pouhý jeden den.
Co myslíte tím "zvládly by"?
Kdyby tam nebyl ten démon...
ta velryba.
Bílá jako alabastr,
dlouhá sto stop,
šest můžu z mé posádky poslala na onen svět,
a i zbytek z nás si ji bude na dosmrti pamatovat.
A ta bílá velryba - neuměla taky tančit na klíně a vybrat vám vaše kapsy?
Děkuji.
Vy tomu věříte?
Vyplujeme teď, chytneme jižní vítr,
a když všechno půjde dobře, naplníme své zásoby a vrátíme se za 6 měsíců.
Co na to říkáte, pane Chasi?
Nehodlám prodlužovat naši situaci o nic déle, než bude nutné.
To máte pravdu.
Dobrá.
Chtíč se zmocnil našeho kapitána a jeho prvního důstojníka.
Tak jsme vyrazili... tisíc mil podél rovníku...
ale bez plánu brzo začaly pochyby.
Tady se měly ty velryby ukrývat.
Bylo to tak daleko od pevniny, kam jsme se jen mohli vydat.
Ale dohnali jsme je.
Před staletími se námořníci obávali, že přeplují přes okraj země.
My jsme ale mířili přes okraj zdravého rozumu.
Víra dala průchod pochybám...
naději zaslepila pověrčivost.
Kapitáne, bavili jsme se s muži.
To už tak bývá.
Nelíbí se nám vaše rozhodnutí, vyplout takhle daleko.
Ale vy jste je doufám umravnil?
Připomenul jste jim doufám, že účel naší plavby je naplnit loď velrybím olejem
a že jestli tisíc mil odsud jsou velryby, tak musíme zamířit právě tam?
Bratranče, prosím, tohle je šílenství.
Nechal jsi se snadno ovlivnit tím mužem.
Musíš tu loď otočit zpátky.
Navrhuji vám, abyste se vrátil zpět k posádce, coby jejich velitel,
a nikdy, nikdy už nezneužíval privilegia toho, že jsme jedna rodina...
pane Coffine.
Co se děje?
Poslouchej... - Pane Chasi.
Vidím ve vodě něco bílého. - Kde?
Na levoboku!
Slyšíte to?
Spusťte kotvy! - Spusťte kotvy!
Ďábel se podívá do Mexika.
Zabodněte ji! Tak zabodněte ji!
Přímo před tebou, Petersone.
Nenechte ho překousnout vesla, hoši.
Zpátky k veslům!
Ta velryba? - Ano.
Takže je to pravda? - Ano.
Je to zatraceně pravda.
Zaberte!
Pane Bonde, zpomalte 4 yardy, spusťte lana!
Ano, pane.
Pane Lawrenci, vemte nás do závětří čelem k tomu stádu.
Ano, pane.
Horký dehet, pane. - Najdeme ho.
Máme tu jednu černou.
Pověste se na ni!
Je naše, pánové.
Co to bylo, pane Lawrenci?
Pane Chasi.
Zatraceně.
Najděte pana Lawrence...
Sežeňte pana Lawrence a začněte pumpovat!
Kde je?
Na levoboku!
Doneste mi největší hrot, co máme.
Chce si to rozdat.
Velryby tohle nedělají. - Pane Lawrenci, ke kormidlu.
Pane Ramsdelle, zajistěte druhý konec lana k přednímu stěžni.
Ano, pane.
Dokud žiju a dýchám, tak je moje.
Pozor!
Kapitáne...
Esex se naklání.
Pomozte mi to otočit.
To je ono, buď statečný. - Tady. Kupředu, pane Nickersone.
Pane Chasi.
To udělala velryba, zničila tu loď.
Cože?
Přišli jsme o Eastona a Sanborna.
Pumpy jsou na nic, pane.
Připravte se opustit loď. - Domu nikdy nedoplujeme!
Musíme strhnout plachty a zachránit co se dá.
Ano, pane.
Poberte tolik jídla a vody, kolik unesete.
Budeme potřebovat všechnu pitnou vodu, co najdete.
Budeme se držet, jak to jenom půjde.
Pane Chappele, proviant!
Vemte tolik jídla, kolik unesete.
Pohněte!
Máte to? - Vemte krekry a vývar!
Vemte ty svíčky! - Spusťte to!
Vemte ty ráhnoví.
Vytáhněte ji!
Pojď, Nickersone!
Pohni sebou!
Pomoz nám! Mám tě! - Vytáhněte ho!
Musíme pryč od toho oleje.
Nickersone! Kde je pan Chase? - Teď tu byl, pane.
Pane Chasi!
Kde je první důstojník? - Je pryč!
Pane Chasi!
Támhle! Támhle je! Támhle!
Támhle! - Támhle je pan Chase!
Pane Chasi!
Máme ho.
Jedeme na ryby, co?
Čisté a připravené, pane Joyi.
Rychle pryč, nebo nás vezme s sebou ke dnu.
2000 námořních mil od Jižní Ameriky
Kapitáne, co náš proviant?
Dvě unce krekrů na muže na den...
a půl šálku vody.
S tím nevystačíme.
To je on!
Jo, je to on.
Mě neoblafnete, pane Chasi.
Pan Coffin? - To sedí.
Vy jste nás sem dostal, vy víte, že jste nás sem dostal.
Hej! Dej to dolů. - Dej tu pistoli dolů.
Řekni, že máš strach!
Pane Coffine, dejte tu pistoli dolů!
Víte, co se stane, až nám dojde jídlo a voda!
Udělejte, co vám řekl kapitán, Coffine!
Chci jenom vidět
vyděšenýho rolníka. - Coffine, dejte tu pistoli dolů!
To je rozkaz! - Udělejte, co vám kapitán říká. Hned!
Řekni to! - Henry.
Řekni to! Řekni to!
Henry! Dej tu pistoli dolů.
Henry, dej ji dolů.
Tak jsme se vydali na východ,
zpátky tam, odkud jsme připluli,
jenom se sluncem a kompasem.
Všechny směry vypadaly stejně.
Naši jedinou naději bylo dostat se na Velikonoční ostrovy,
cesta dlouhá 3000 mil.
12 dní driftujeme na jih.
Jsme na šesti stupních.
Ani o míli blíž Velikonočním ostrovům.
Jsme prokletí.
Spraví se to, až nabereme správné souřadnice.
Nabereme je.
Vydržte, kapitáne!
Pane Joyi, lano se zaseklo.
Pane Joyi! Chyťte se pane, Joyi!
Matthew!
Matthew, OK, co se stalo? Co se stalo?
Co to děláte? - Chci se podívat.
Ne, ne, ne. - Chci se podívat.
Jsem v pořádku, je to OK.
Odpočiňte si, já vím, vím to, chci se jen podívat.
Praštil jsem se do hlavy, ale už je to fajn, jasný?
Dejte mu vodu! - Nepotřebuju vodu!
Dejte mu sakra nějakou vodu.
Ne, ne, ne. Nepotřebuju vodu, jsem OK.
Dej si, dej si!
Mám tě, mám tě!
V pořádku, budeš v pořádku.
Na co tak hledíte? Jsem v pořádku.
Kapitáne Pollarde, jen jsem to hrál.
Jen jsem to hrál, sakra, slyšíte mě?
Owene. - Ano?
Fajn, jasný, je mi fajn.
Díky. - Je mi fajn! Tak vypadni!
Bude to dobrý.
Pokračujeme.
Proč plýtvat vodou na mrtvého muže?
Blázniví chlápci, co se znají navzájem. Od dětství se spolu plavili.
Teď mi řekni,
dokázal bys tam sedět a dívat se, jak tvůj bratr umírá?
Je to jen otázka počtu, pane Chappele.
Není tu dost pro nás pro všechny.
Proč plýtvat vodou na mrtvého muže?
Proč plýtvat vodou...
Proč plýtvat vodou?
Proč plýtvat vodou na mrtvého muže?
Pane Nickersone?
Proč plýtvat vodou na mrtvého muže? - Jste v pořádku, pane.
Já nemůžu. - Nemůžete co?
Ne, vy... vy... máte toho dost, máte už víc, než dost.
Ale pane! Došli jsme tak daleko.
Došli jsme na konec. - Máme dohodu, pane.
Vemte si ty peníze a vypadněte! Jste jen ďáblovo pokušení!
Ne, pane, ďábel miluje nevyřčená tajemství...
obzvláště ty, které tíží lidskou duši.
Co ty vaše?
Nejsem moc dobrý spisovatel.
Nejsem Hawthorne.
Když jsem poprvé slyšel o Odysseovi,
ten příběh mě pronásleduje.
Sžírá mě to.
Bojím se, že pokud to nenapíšu,
nenapíšu už nikdy nic.
Co ještě?
Bojím se, že když to napíšu,
nebude to tak dobré, jak by to mělo být.
Pokračujte v příběhu, pane...
pro nás pro oba.
34 dní na moři
Podejte to dál.
Tady.
Děkujeme ti, Bože, za tento pokrm...
za světlo dne, dobré zdraví, za všechno dobré.
Támhle.
Země!
Země, Owene! Země!
Země! Země! Země!
Veslujte! Tak rychle! Pohyb!
Veslujte!
Držte se pevně! Držte se! Držte se pevně!
Pane Chasi, co se děje?
Co se k čertu děje, pane Chasi? Proč jste zastavil?
On nás sleduje. - Cože?
Nic tam není, pane Chasi.
Nic tam není, pane.
Pane, co to děláte?
Kde je?
Mohl by to být ostrov Ducie.
Bez mapy, kompasu nebo sextantu si nemůžeme být jistí.
Rozděláme ohně, ve dne i v noci,
a budeme doufat, že některá z projíždějících lodí uvidí kouř.
Chtěl jsem, abyste to viděli.
Byli tady dost dlouhou dobu o tom není pochyb...
čekali tu na loď.
Ale žádná loď nepřijela.
Žádná loď nepřijede.
Pokud tu zůstaneme, zemřeme.
Jak dlouho potrvá ptákům, než se sem přestanou vracet,
když uvidí, že jsou jejich vejce vždy snědená?
Je výhoda vědět dopředu, kdy člověk umře.
A mít možnost se na to připravit...
Prokletí tak daleko od domova...
Bez možnosti říct sbohem, bez možnosti usmířit se...
nebo šance srovnat skóre.
Ale, hrome, nesrovnáme aspoň ty mezi námi,
kapitáne?
Kapitáne čeho?
Essex byl ztracen a nebyla to vaše chyba.
Byla to stejně tak moje vina... - Vy nejste kapitán!
Narodil jste se ale pro tuhle práci.
Pro ni jsem se narodil.
Co budeme dělat, Georgi?
Čím jsme Boha urazili, že se tak na nás hněvá?
Jediné stvoření, které tu uráží Boha, je ta velryba.
My ne?
Ani naše arogance a chamtivost? Podívej, kam nás dostaly.
Jsme nadřazený druh, stvořený k obrazu božímu.
Jsme králové na zemi,
jejichž údělem je obeplouvat planetu, která nám byla propůjčena.
A přizpůsobovat přírodu podle sebe.
Opravdu si připadáš jako král na zemi po všem, čím jsme si prošli?
Nejsme nic... jsme jen smítko... jen prach. - Ale my...
Plujeme do slunce za soumraku.
Pokud umřeme s Božím požehnáním,
umřeme jako muži.
Jsme připraveni, pane Weeksi? - Ano, pane.
Pane Chappele.
Pane Wrighte. - Já nemůžu, pane.
Já, Locks a Weeks...
tady zůstáváme.
Můžeme jít, Matthew?
Pomůžu ti, podívej... - Jaký to má smysl?
Slyšíš mě? - Ne, vracíme se domů, jedeme domů.
To nemá smysl.
Prostě běž.
Zatraceně, Matthew.
To je v pořádku.
Pošlu pro tebe člun, jakmile se vrátíme.
A zahrajeme si pak v Nantucketu karty, co ty na to?
Tak jo, platí. - Dobrá.
Chceš to otevřít?
Myslím, že to zvládnu.
Bůh s tebou, bratře.
I s tebou.
Bratře Petersone?
Jdeš s námi? - Pane Petersone.
Pojďte s námi do člunu, tak jako tady pan Bond.
Kde... kde je?
Pollarde.
Pane Lawrenci, pane Lawrenci, vzbuďte se.
Kam se poděl ten druhý člun?
Pollarde! Pollarde! - Kapitáne Pollarde!
Pollarde! - Kapitáne!
Pollarde!
Odpočiňte si.
Bejnamine, co to děláš?
Je mrtvej.
Hodíme ho přes palubu, pane.
Podívej se na mě, podívej se na mě, Benjamine.
Žádný správný námořník nezahodí něco, co by ho mohlo ještě zachránit.
Poslouchej mě, chlapče, poslouchej mě.
Může nám pomoct.
Otče náš, jenž jsi na nebesích...
Ta stvoření na nás čekají jako na denní stravu.
Tak bylo rozhodnuto.
Připravili jsme tělo.
Vyjmuli jsme orgány.
Oddělili jsme údy od těla.
A okrájeli všechno maso od kostí.
Potom jsme...
to tělo zavřeli.
Zašili jsme ho...
tak lidsky, jak jen to šlo...
a odevzdali jsme ho moři.
Nejdřív jsme snědli srdce.
Vy mě soudíte.
Ne.
Tam... tam...
stalo se.
Je to venku.
Nikdy jste to nikomu neřekl?
Ne.
Ani vaší ženě?
Myslíte, že by mě ještě mohla milovat,
kdyby věděla o těch ohavnostech, co jsem spáchal?
Ano, milovala.
A kdybys mi tenhle příběh řekl, když jsme se setkali,
ještě dnes bych stále nosila tvůj prsten.
Síla toho chlapce,
v tobě pořád žije.
Vidím to...
i když ty ne.
Dokonči teď ten příběh, drahý.
Podívej...
Posaď se.
Poslouchej.
Zatracená věc.
Ještě pořád máme s sebou pár kapek vody.
Neopouštěj mě, jedeme domů.
Máte rodinu...
tam doma, pane Chasi?
Ano, mám ženu.
A taky syna nebo dceru.
71 dní na moři
1200 námořních mil západně od Jižní Ameriky
Tak dobrá.
Budeme tahat znovu, kapitáne.
Nic takového.
Budeme tahat znovu. - Pane, Ramsdelle,
zajistíte velení této veslice.
Je to jasné?
Jste náš kapitán, vaši muži vás potřebují.
Muži budou v pořádku.
Prosím. Prosím. Prosím.
Henry... Tahejme znovu.
Je to rozkaz.
Jestli to nedokážeš ty,
dej tu pistoli někomu jinému.
Po týdny jsme byli v bezvětří.
Ta část Pacifiku je spíš poušť, než oceán.
Slunce do nás pražilo...
Můj strach...
Všechno, na co jsem mohl myslet...
bylo, že všichni umřou a já budu poslední, kdo přežije.
No, alespoň pan Chase tvrdil, že jsme pořád 800 mil od pevniny.
Pane Chasi.
Kapitáne Pollarde.
Rádi vás vidíme.
Měl jsem štěstí v našem přežívání.
Ne v tom našem, pane.
Barzillai?
Ten třetí člun?
Jsou pryč. Už jsou pryč celé dny.
Obávám se, že jsme je ztratili, pane.
Pane Chasi, na tohle jste se chystal.
Je to jenom velryba.
Támhle. Hoďte tu harpunu!
Hoďte ji!
Hoďte ji rovnou do něj!
Hoďte ji!
Udělejte to! Teď! Hoďte tu harpunu!
Proč jste ji nehodil?
Jste proklatý hlupák.
Proud nás unášel od sebe...
bylo to naposledy, co jsme viděli člun kapitána Pollarda.
Člun!
Člun na přídi!
Pane Bože, smiluj se.
90 dní na moři (18. února 1821)
Pane Chasi...
Otče...
neopouštějte mě, otče.
Hej, pane.
Pane Chasi. Podívejte, podívejte, pane.
Pane.
Podívejte. Támhle.
Už jedou.
Jedu pro nás.
Zachránili nás tam, nedaleko ostrova Más Afuera u Chile,
devadesát dní poté, co se Essex potopil.
Dali nám nějaké staré šaty... taky kalhoty.
Nejdřív jsme nemohli jíst... kupodivu.
Starali se o nás, jak jen nejlépe dovedli,
dokud jsme nenašli loď, která by nás dovezla domů.
To trvalo další tři měsíce.
Přišel snad celý ostrov, aby viděli náš návrat.
Ale nebylo tam žádné jásání... jenom ticho.
Dívali se na nás, jako na přízraky... na zjevení.
Nikomu jsme neřekli nic o detailech našeho přežití.
Ale myslím si, že oni věděli o tom, jak jsme strádali.
Možná jen byli zvědaví.
Něco jsem slíbil, ne?
Bože.
Ahoj, zlatíčko! Ty jsi kdo?
Phoebe Anna.
Phoebe Anna Chasová.
To je tvůj tatínek.
Ahoj, zlatíčko.
Je to tvůj tatínek.
Samozřejmě ho nemohli nechat jen tak.
Pane Chase a jeho žena udělali stěží pár kroků domů,
když je zastavili a přiměli vrátit se do námořní kanceláře.
Pořád tam byly ještě otevřené nějaké obchodní otázky.
Takže k věci...
Kvůli významné ztrátě životů a majetku na naší výpravě,
se zdá, že bude vyšetřování.
A jako kapitán a první důstojník jsme povinni vylíčit, co se vlastně stalo.
Ano, jistě.
A poté, co jsem to prodiskutoval s majiteli lodě a... mým otcem,
že přesné vysvětlení by mělo následky...
nedozírné následky na celý průmysl.
To, že velryba potopila Essex.
Ale je to pravda.
Jestli se mají pojišťovny a investoři začít obávat...
mořských příšer, potápějících lodě,
námořníků zahazujících náklad, aby přežili...
Jsme v olejovém byznysu... všichni z nás.
A jako v každém podnikání musí být předpoklad úspěchu vyšší, než podstoupené riziko.
Takže co navrhujete, Georgi?
Že vypovíte, že loď najela na mělčinu.
To je ale lež. - A že muži zemřeli utonutím.
To je další lež.
Pomyslete na to... udělají z vás kapitána.
Tenhle slib mám od nich už i písemně.
Ale jen za podmínky, že se vrátíte s lodí plnou oleje.
Takhle vám to zaručíme.
Bude z vás bohatý muž.
Jméno Chase už nebude jenom jméno rolníka, ale uznávané jméno
které bude patřit k velkým rodinám z Nantucketu.
Chcete, abych popřel, co se stalo jenom kvůli zisku?
Žádáme vás, abyste jednal rozumně.
Essex byl potopen bílou velrybou.
Ti z nás, kdo přežili v chatrných rybářských člunech
museli páchat ohavnosti aby vůbec přežili.
A po našem návratu od nás chcete, abychom šířili lži,
abyste vy, majitelé lodí z Nantucketu,
si mohli dál plnit kapsy a v klidu v noci spát?
No, já nebudu zastírat pravdu.
A neměl bys ani ty, Georgi.
Naposledy, co jsem ho viděl...
Pan Chasi.
Nemohl jsem najít ta správná slova, co jsem chtěl.
Thomasi.
Možná pro to nejsou slova.
Já... já se chystám na cestu do Falmouthu a...
je to...
bylo... bylo mi ctí pane,
sloužit vám.
Pocta na mé straně, pane Nickersone.
Vemte si to.
Hodně štěstí, Thomasi.
Děkuji, pane.
Příštího dne byl George Pollard povolán k vyšetřování.
Pánové, kapitán George Pollard.
Všichni důležití muži z Nantucketu tam byli...
byla to jen formalita.
Dobrý den, kapitáne, posaďte se.
Takže si to ujasněme:
Essex byl potopen bílou velrybou 1200 metrů východně od rovníku.
Bylo to jako kdyby mluvil sám Owen Chase.
Řekl jim pravdu.
Svědomí kapitána Pollarda bylo čisté...
ale proces byl zinscenovaný.
Otevírali ho znovu
a znovu kvůli té velrybě... nikdy ji nenašli.
Poslal další loď ke dnu u Havaje...
dvakrát prokletý.
Už nikdy znovu nevyplul.
A Owen Chase?
Ten dodržel své slovo.
Nejprve poslal člun zpátky na ostrov Ducie.
Pan Joy byl mrtvý...
ale ostatní tři byli ještě stále naživu.
A potom?
Pak se i s rodinou sebral a odstěhovali se do Nového Bedfordu...
aby začal znovu...
jako kupec...
plavící se podle vlastních pravidel.
No, myslím, že jste za své peníze dostal, co jste chtěl, pane Melville.
Tyhle únorové noci jsou nejdelší v roce.
Myslím, že si můžete oba odpočinout. - Věřte mi...
nějakou dobu ještě odpočívat nebudu.
Proč?
Máte váš příběh a máte v něm všechno.
Možná to nebyl ten příběh, po čem jsem šel.
Ne, a co tedy?
Něco jiného, co jste mi dnes večer dal.
Co je to?
Odvahu vydat se tam... kam se nikdo vydat nechce.
Pane Melville,
všechno, co jste slyšel, co jsem vám řekl,
bude to všechno v té vaší knize?
Bude to jen umělecké dílo, pane Nickersone,
inspirované skutečností,
ale myslím, že tam nebudu chtít použít úplně všechno.
Děkuji vám. - Tady...
vemte si to.
Ne, ty peníze jsou vaše, trvám na tom.
Já trvám na tom, abyste si je vzal.
A já trvám na tom, že jen jedna osoba v této konverzaci je střízlivá.
Takže, zpátky do Pittsfieldu v Massachusetts.
Tak hodně štěstí.
Děkuji.
Víte...
slyšel jsem, že nějaký chlapík z Pennsylvanie, vyvrtal nedávno díru do země
a našel tam olej.
To nemůže být pravda.
Také jsem to slyšel.
Olej ze země.
Divná věc.
Herman Melville dokončil svůj román roku 1850.
O rok později byl vydán Moby Dick.
Nathaniel Hawthorne prohlásil o Moby Dickovi: "Je to epos hodný Homéra.
Bude to Americký epos."
Titulky přeložil -=tkimitkiy=-