TRANSPORTER
Hajde! Brže!
Idemo!
Brzo!
Hajde.
Hajde! -Četvorica ste. -Znaš brojiti, bravo. Vozi sad.
Prvo pravilo: ne mijenjaj dogovor. A taj je bio prijevoz trojice.
Ukupne težine od 254 kg. -Je li? E, pa ovo je novi dogovor.
S 80 kg više nećemo stići na cilj s ovoliko benzina. -Dotočit ćemo!
Svako stajanje nas izlaže, čime raste rizik da će nas uhvatiti.
80 kg više znači da s amortizerima koje sam montirao
nećemo umaknuti policiji koja može krenuti u potjeru za nama.
U potjeri gubimo prednost i rizik da će nas uhvatiti dodatno raste.
Ja ne želim da me uhvate. Ti ne želiš da te uhvate.
Vozi, inače ćeš dobiti metak u glavu! -Tko će voziti? -Ubij ga!
Ja ću voziti! -Bez šifre za paljenje nećeš.
Trojica, 254 kg.
Tako smo se dogovorili.
Trojica, 254 kg.
Vežite se.
Je li ti sad jasno za amortizere?
E, sad.
Brže!
Čuvaj!
Krivi smjer!
Makni se!
Daj pazi!
86-ica centrali, vraćaju se suprotnim smjerom!
Naprijed!
Sranje!
Ne! -Oprostite, ali baš sam ulaštio kožu.
Vozi nas na cilj. -Ne još.
Murja! Nemoj sad stati!
Učini nešto! -Hajde! -O čemu mozgaš?
Pištolj, molim.
Policija, stoj!
Dosta mi je ovog natjeravanja! Sâm sam samcat! Što vi čekate?!
Previše ste mi dali. -Moraš nas odvesti do Avignona.
Dogovorili smo se, samo dovde. Dogovor je dogovor.
Prvo pravilo. -Pravila postoje da se mogu kršiti. -Ne moja.
Idemo.
U auto! Požurite se!
Brzo!
Četvorica su u Nici opljačkala Alliance Investment Corporation.
Jedan je poginuo na pločniku.
Drugi su uhićeni jutros kad su krivo skrenuli u Avignonu
i naletjeli na taksi.
Policija kaže, da nisu loši vozači,
20 milijuna eura obveznica bilo bi unovčeno bez traga do popodne.
Ostale vijesti: burza se zatvorila...
Uvijek kažem: kakav je netko prema svom autu, takav je i prema sebi.
Vjerojatno imate pravo, inspektore.
Imate smisla za humor, iako ste stranac, g. Frank. Kao Francuzi.
Zapaprite taman koliko treba. Išli ste se voziti?
Sve dok mi ne zabrane zakonom. Želite na kavu?
Hvala, ali moram svratiti na razna mjesta, 88 njih.
Mnogo je to. -Treba provjeriti mnogo crnih BMW-a 735 iz 1999.
S 06 u registraciji.
Među određenim tipom ljudi to je jako popularan auto.
Vidjeli ste ih. Dođu iz Italije u skupim odijelima
i s prejako našminkanim mladim ljepoticama s hrpom nakita, vrlo...
Mafijaški. Dogodila se pljačka.
Bijeg. Vozilo se baš majstorski.
Netko u crnome BMW-u 735 iz 1999.?
S 06 u registraciji.
Jeste li u zadnje vrijeme išli u grad? -Već dugo nisam. -Volim Nicu.
Hrana. Riba s gradela.
Nigdje u Francuskoj to ne rade kao oni. I žene.
Draže su mi žene ondje. Nekako su...
Kompliciranije. Od ovdašnjih.
Ne biste se složili?
Nisam baš ljubitelj komplikacija. -Volite da bude jednostavno.
Zašto vas to toliko zanima? -Ma eto.
Vojnici me intrigiraju još otkad sam bio dečkić.
Ja sam bivši vojnik. -A ja sam bivši dečkić.
Sigurno nemate vremena za kavu?
Kod vas je sve uvijek tako uredno.
Uvijek sve na svome mjestu. -Shvatit ću to kao kompliment.
Kad ga već daje čovjek koji pazi na svaki detalj.
Možda poslije svratim na tu kavu.
Moja su vam vrata uvijek otvorena.
Lupo mi je dao tvoj broj. -Skrati. -Tražim transportera. -Slušam.
Samo jedna torba. -Dimenzije?
Precizirajte. -Jedan i pol s pol metra.
Težina? -50 kg, ne više.
Odredište? -Rue de Luxembourg 24. Na ruke g...
Drugo pravilo. Nema imena.
Kad podižem robu? -U sedam ujutro, na glavnom ulazu.
Paket, jedan i pol s pol metra, 50 kg, 250 km.
Brzina vožnje prema ograničenju, jedna pauza.
40 000. Pola sada, pola nakon dostave.
Dostava je u podne. Ako nikoga ne bude, perem ruke i ostavljam paket.
Kada dogovor sklopimo, uvjeti se ne mijenjaju niti modificiraju.
Još jedno pravilo? -To je prvo.
Jesmo li se dogovorili?
Vrlo ste precizni. -Transport je precizan posao.
Prazna guma!
Zdravo.
Ne miči se, neću ti ništa, samo ću probušiti rupu da možeš piti.
Molim te, daj!
Hajde, pij.
Polako.
Dobro, dosta.
Dobra cura.
Skinut ću vrpcu. Vrisneš li, ubit ću te, jasno?
Moram piškiti.
Hoćeš da se u tvom autu?
Dobro.
Uzet ću nož, nemoj vrištati, prerezat ću uže.
Ne trebaš usta da se popiškiš.
Imaš jednu minutu.
55, 54.
53, 52.
Kršiš pravila, Frank. Ne valja to.
15!
Sedam.
Dva. Vrijeme je isteklo.
Nemoj da te moram izvlačiti.
Sranje!
Ne, molim te!
Treće pravilo. Nikad ne gledaj u paket.
Nadam se da si se fino popiškila, na ovom putovanju više nećeš.
Eto što se događa kad prekršiš pravila.
Kasniš. -Naletio sam na problemčić.
Ništa ozbiljno?
Ništa ozbiljno.
Jesi li otvarao paket? -Treće pravilo: nikad ne otvaraj paket.
To mi se sviđa, pravila.
Bez pravila ne možeš ama baš ništa obaviti.
Nisi odavde, je li? Zgodan si to poslić sebi organizirao.
Na visokoj nozi, dobrom glasu.
Nisam čuo kako se zoveš. -Drugo pravilo: nema imena.
Pa da.
Nisi prebrojio.
Zašto? Trebao bih? -Ma ne.
Ovime smo posao zaključili.
Znaš, razmišljao sam malo.
Bi li mi transportirao nešto?
Time se baviš, je li tako? Dostavljaš, bez potpitanja.
Zašto ne?
Težina?
Možda kilogram. -Odredište? -Grenoble.
Rue du Lac 306, na ruke g...
Točno, zaboravio sam.
Drugo pravilo.
Sviđa mi se on!
Gdje je on?
Van! Ne može te se čovjek riješiti!
Piški ti se? Tebi se samo piški.
Frank, seronjo usrani!
Ja pitam, ti odgovaraš. Bez govorancija, kratko i jasno. Može?
Tko si ti? -Zovem se Lai.
Iz Kine...
Ja pitam, ti odgovaraš. Ni manje ni više.
Može ispočetka?
U kakvim sam ovo govnima? -U govnima do grla, i gore. Oni...
Oprosti, neću više...
Dobar tek.
Kamo ćeš? -Na spavanje.
Mozak mi stane kad sam umoran. San mi uvijek razbistri glavu.
Mogu li ja otići? -Kako god te volja.
Je li ti dobro tako?
Šefe... -Štedi snagu.
Samo mi reci, tko je ovo učinio?
Transporter.
Transporter je mrtav.
Nije.
Vjeruj mi.
Vjerujem ti. A policija?
Bili su tu?
Ništa im nisi rekao, je li tako? -Tako je.
Normalno.
Nisi mogao govoriti.
Da.
Neka tako i ostane.
Ubrala sam ih vani u vrtu. Nadam se da nemaš ništa protiv.
Nisam znala voliš li kavu ili čaj pa sam skuhala oboje.
Valjda će ti biti fine...
Madeleines.
Kušaj jednu.
Pazi. Vruće je.
Fino?
Ja ću.
Ujutro volim tišinu. -Da, tišinu ujutro. I ja.
I ja sam takva. Volim kad je baš tiho.
Oprosti.
Tražiš mlijeko?
Pred vratima je. -Sjedi.
Idem ja.
A vi ste? -Nova kuharica. -Je li g. Frank tu?
G. Frank! Vrijedi li još vaš poziv na kavu? -Kako ne, samo izvolite.
Sjednite.
Madeleine? -Domaće? -Da.
Donijet ću još.
Moja majka je pekla madeleines svako jutro. Samo ih pomirišem.
I navru mi sjećanja na cijelo djetinjstvo. Kao Proustu.
Jeste li čitali Prousta? -Nisam.
Fantastičan je. Nema što ne zapamti. Bio bi izvrstan policajac.
Oko za detalje. -Mlijeka? -Molim.
Hvala.
I ja sam imao pamćenje kao Proust. Poput arhiva.
Zapamtio bih nešto čim to vidim. Recimo, registracije.
Urezale bi mi se u pamćenje.
Sad se moram svakako domišljati da spojim registraciju s autom.
Recimo ovu.
Moja je. -Sjećanja! -A gdje je ostatak auta?
Mislio sam da ćete mi vi reći. -Ukrali su ga. -Da?
Otišao sam na tržnicu u Frejusu, a kad sam se vratio... -Nije ga bilo.
Jeste li prijavili? -To ću danas prvo.
Daleko je pješačiti od Frejusa. Kako ste se vratili? -Ja sam ga dovezla.
Vidjela sam da hoda mračnom cestom. -Riskantno je to.
Pokupiti neznanca na mračnoj cesti.
Imao je dobrodušno lice.
Nisam vani vidio auto. -U garaži je. -Mogu li ga vidjeti?
Kuharica s dobrim autom.
Nekima Nijemci nisu dragi.
Preagresivni su, ljeti zauzmu najbolje plaže, kuhaju splačine.
Ali netko tko pravi ovakve aute mora imati i vrlina.
Intuicija vas je poslužila što se g. Franka tiče.
Oboje smo dobro prošli.
Meni intuicija govori da bi pametno bilo da odem napisati izvještaj.
Gdje mi je ostatak auta? -A, da.
Umalo da nisam zaboravio. Odletio je u zrak na odmorištu.
Ono što je ostalo u laboratoriju je.
Ostatke dvojice policajaca iz prtljažnika odvajaju od ostaloga.
Ali vi o tome ništa ne znate?
Ne. -Oprostite na smetnji.
Hvala na kavi. I sjećanjima.
Svratite bilo kad. -Možete me ispratiti?
Dapače. -Svoj posao uvijek ste obavljali u tišini.
Cijenim to. Manje posla za nas.
Ali to na odmorištu nije bilo baš u tišini.
Da mi ne želite možda reći još nešto osim ono o ukradenom autu?
Da imam što, rekao bih. -Kad vas dvoje dođete u moj ured popodne,
predlažem da smislite nešto, i to bolje od ovoga.
Tebe želi vidjeti, ne mene. -Tišina!
Molim te. Moram razmisliti. -Trebao si razmišljati sinoć.
E, pa ružno sam sanjao. O curi koja je banula u moj tihi život.
I okrenula ga naglavce. Kuda ona prođe, tu trava ne raste.
Oprosti.
Još nisam siguran želim li o tebi znati sve ili ništa.
Što je? -Tišina.
Zar ne voliš kad je tiho?
Ne ovoliko tiho.
Jesi li dobro? -Nisam! -Fino. Idemo.
Hajde!
Nemoj tu stati!
Frank!!!
Pomozi mi!
Dođi.
Ulazi!
Uđi!
Slušaj! Želiš li umrijeti?
Unutra!
Smiri se.
Ne brini se. Jesi li dobro?
Ostani tu, vratit ću se. -Ne! Čekaj!
Stavi je.
Dobro si? Sigurno?
Idemo.
Frank. Je li ovo tvoja kuća?
Frank? -Pogodi.
Trebam gledati svoja posla.
Obično malo pravilo.
U kući bi trebalo biti suhe odjeće.
Ne otvaraj paket.
U njemu su sami problemi.
Frank?
Što to radiš? -Iskupljujem se zbog problema.
Stani! Zašto bi mi se... -Dosta pitanja.
Stani. Ne volim komplikacije. -Voliš kad je sve jednostavno.
Sasvim jednostavno.
Nije mi jasno to za kuću. Objasnite.
Ispočetka, nakon što sam otišao? -Prošetali smo plažom i okupali se.
Gdje ono? -Iza rta. -Je li još tko tad plivao? -Nije.
Jesi li vidjela da još tko pliva? -Nisam. Nikoga.
Dakle, prošetali ste.
Plivali, na plaži gdje nitko drugi nije plivao.
Iza rta, gdje vas ne vide niti vi koga vidite.
Znači, malo je teško naći svjedoke. -Zato i ideš na romantično plivanje.
Tko bi htio svjedoke?
A onda? -Vratili smo se u kuću i našli je zapaljenu. -Tek tako?
Da. -A pet tisuća čahura koje su moji ljudi našli oko kuće?
Možda su pogriješili kuću. -G. Frank.
Oni koji imaju takvo naoružanje znaju točno komu idu u posjet.
Tko bi vam toliko želio smrt? -Ne znam.
Problemi s naručiteljem? -Nemam ih. U mirovini sam.
Živim od vojne mirovine, znate to. Znate sve o meni, godinama.
Možda neki neprijatelj? Iz prošlosti?
Prošlost sam ostavio iza sebe kad sam se doselio.
Prošlost kakvu vi imate nikad ne možete ostaviti iza sebe.
(Inspektore, trebaju vas.) -Odmah se vraćam.
Nemojte otići.
Što to radiš? -Računala sve znaju. Trebaš samo lozinku.
Luda si, na policiji smo!
Uvijek prigovaraš. Osim kad vodimo ljubav. Tad šutiš.
Halo! Vidiš?
Gdje ćete odsjesti? -Ne znam.
Moj bratić ima mali hotel.
Hvala, ali snaći ćemo se. -Bez novca, teško.
Izvolite. Nije mnogo.
Ali bar nećete gladovati. -Hvala.
Kamo ćeš? -K onom tipu. -Sretno!
Samo malo. Ti ne ideš?
Ne. -Ali raznio ti je auto. -Kupit ću novi.
Spalio ti je kuću. -Sagradit ću novu. -Pokušao te ubiti!
A koliko zna, uspio je. Savjet: ne znam u što si se uvalila, briga me.
Ali misle da si mrtva. Možeš okrenuti novi list. Evo sad savjeta.
Okreni novi list!
Četiristo ljudi.
Umire u kontejneru na brodu.
Moj otac. Moje sestre.
Brod uplovljava danas.
Mog oca otjerat će u roblje.
Broj kontejnera zna samo onaj tip.
Vješta si. -Kako to misliš?
Vidjela si one slike kod mene i otad smišljaš kako ćeš me uplesti.
Doručak, pravdanje pred policajcem, laž do laži.
Nije sve laž. -Reci jedno što nije.
Ono što se dogodilo u kući, između nas...
To nije bila laž.
Bio si vojnik. Posao ti je bio spašavati ljude.
Prošlo vrijeme. -Što to znači?
Da mi je dodijalo gledati kako mi trud popljuju isti koji me za to plate.
Nikoga nije bilo briga. -Ovaj put je mene briga.
Hvala.
(Dobar dan.) Da ne spajam pozive pola sata?
Iznenađenje!
Sjedni.
Ruke tako da ih vidim.
Prije nego što prijeđemo na stvar, jedno pitanje.
Zašto si pokušao ubiti mene? -Slagao si mi. Otvorio si paket.
Prekršio si pravila, svoja. Mislio si da ću te preporučiti za novi posao?
Koji je broj broda?
G. Transporteru, na prvo sam pitanje odgovorio pristojno.
Više neću odgovarati. Dakle, ubij me sad odmah.
Pa se idi goni.
Ništa ne mogu naći.
Jadni Frank! Što ti je napričala, da krijumčarimo ljude u kontejnerima?
Lai ti je prava lažljivica.
G. Kwai dolazi. -Evo ti oca. Ovo će ga oduševiti.
Zar ti nije otac u kontejneru? -Jest. Zapravo, nije.
Ondje ih ima četiristo.
Ne miči se! -Da se rasplačeš, je li?
10 s, dvije mogućnosti. Podatak na papiru ili mozak na stolu.
Sad mi reci da lažem! 9, 8. -Daj mi pištolj. -Ne znam o čemu govoriš.
Pet, četiri.
Tri, dva. -Jedan.
Pucaj.
Lai!
Zar bih ubio rođenu kćer? Lai!
Ma hajde.
Spusti ga.
Razgovarat ćemo.
Misli da krijumčarimo ljude u kontejnerima.
Kako ti to može pasti na pamet! -Ne približavaj se!
Bi li ubila rođenog oca?
Molim te. Preklinjem te.
Prestani se baviti time. -Bavim se čime se bavim.
Ono sam što jesam. Neću se promijeniti.
Ako me namjeravaš ubiti, ubij me. Ali ako nećeš...
Miči mi taj pištolj ispod nosa!
Daj mi. -Ne!
Znam da je nedužan. Tako si plemenita!
Samo bi nedužne spašavala!
E, pa evo ti prilika. Baci pištolj.
I spasit ćeš jednoga.
Ubijte ga! -Ne!
Policija dolazi. -Što je sad?! -Vodite je.
Pošalji Lea. Mora mi nešto obaviti.
Samo da se zna: u kontejneru nije 400 ljudi.
Ovamo je živo stiglo samo 395.
Frank!
Inspektore, u pravi čas.
Što je ovo? -Iskoristio je kćer mog partnera da nas ucijeni.
Nasreću, dohvatili su ga moji zaštitari.
Želim ga prijaviti za otmicu, ucjenu i napad. -Poznajem ga.
U vašem poslu čovjek poznaje svakakve.
Da sad nazovem odvjetnika? -Mi ćemo to riješiti.
Svi da ste došli u moj ured dati izjave!
Čim nazovem odvjetnika, bit će nam drago.
Liječnik kaže da će vas glava boljeti nekoliko dana pa ćete se oporaviti.
Gdje su oni? -Trebalo bi vas više zanimati gdje ste vi.
Što vas je spopalo? Uvijek ste bili tako oprezni. -Moram izaći odavde.
S obzirom na to za što vas terete, nećete dugo van.
Napad na uglednoga međunarodnog poslovnog čovjeka.
Otmica njegove kćeri, ucjena.
Žalim, Frank. Volio bih vam pomoći.
Ali ako nastavite piliti po starome: u mirovini sam, živim od mirovine...
Trebam nešto novo.
Ovaj put trebam istinu.
Dobro. Krijumčare ljude.
Iz Azije preko Marseillea, u kontejnerima.
To pouzdano znate? -Rekla mi je djevojka. -Vjerujete joj?
Da. -Francuzi imaju uzrečicu, kuharici nikad ne vjeruj.
Nije ona kuharica.
Naslutio sam. Znate, Frank, nitko nije savršen.
Ništa nećete poduzeti? -Pokrenut ću istragu.
A onih 400 ljudi u kontejneru je možda već mrtvo. -A što mogu?
Postoje zakoni. -Katkad trebate skrojiti svoj zakon. -Kao vi?
Meni bar ne treba godina dana da obavim posao! -Znam.
Zato vam se i divim. Ta silna obuka, to silno šuljanje.
Čovjek poput vas slučaj bi mogao riješiti za koliko? 12 sati?
Manje. -Manje?
Impresivno. Bili biste kao stvoreni za to.
Bih. Da sam na slobodi.
Da ste na slobodi.
Pomaknite se i mrtav je. (-Ni makac. Spustite oružje.)
(Luđak, za svašta je sposoban.)
Ako ovako transportirate, pravo čudo da uopće dobivate posla.
Pomozite mi.
Možda bih trebao s vama.
Hvala, ali bolje radim sam.
Ovo je jako mali čamac za jako velik obračun.
Ali je dobar. -Frank, evo.
Trebat će vam.
A možda i neće.
Evo papira za pošiljku. Idi autocestom do prvog izlaza, Lyon.
Ravno u skladište. Mi smo odmah iza tebe, za svaki slučaj.
Možemo krenuti.
Lai, dušo.
Tisuće sam dolara potrošio da se obrazuješ i naučiš engleski.
Možeš ga bar govoriti. -Mrzim te.
Još sam ti otac.
Vodite je odavde!
Dajte mi časak.
Neka ostane živ.
Idemo!
Nemoj!
Idemo!
Smeće!
Dobro jutro.
Htio bih malo razgledati. -Ovaj avion nije za turiste.
Ja nisam turist.
Nazovite njega i recite mu da se nađe sa mnom. -Može. Gdje?
Dolje.
Eno!
Pazi!
Prestigni ga.
Sad.
Primakni se.
Ne vrludaj. -Ne!
Siđi!
Ruke na glavu.
Hajde!
Čuvaj je. Ako se pomakne ili se ja ne vratim, ubij je!
Do vode. -Uopće nisam raspoložen za plivanje.
Hodaj!
Odakle takva protuha s mojom kćeri? -Našao sam je u vreći.
Zar je nisi ondje ostavio? -Ništa ti ne znaš. Hajde!
Spetljao si se s krivom, budalo. Pošiljka će biti isporučena.
Moja kći će to preboljeti, a ako mi se posreći, možda i dođe k sebi.
Ako se njoj posreći, možda tebe zgazi kamion. -Što ti znaš?
Da će uvijek ostati ono što jest. Nikada ti neće biti slična.
Predomislit će se ona, ali ti to nećeš doživjeti.
Očito se ipak neće predomisliti.
Okreni se! -Radije bih to vidio.
Meni je svejedno.
Bio je svinja, ali ipak mi je bio otac.
Baš znate pogoditi trenutak.
Očito sam vas podcijenio.
Prevela Sandra Mlađenović
Obrada & BD sync CroRiper