www.titlovi.com
Ja sam kamen.
Ne mičem se.
Vrlo polako, stavljam snijeg u usta,
da mi ne opazi dah.
Ne žurim. Dajem mu da se približi.
Imam samo jedan metak. Ciljam mu oko.
Vrlo nježno, moj prst dodiruje okidač.
Ne dršećm.
Nije me strah. Odrastao sam.
Jesi li spreman, Vasilij?
Sada, Vasilij. Pucaj!
Pucaj, Vasilij! Pucaj!
NEPRIJATELJ PRED VRATIMA
- Hajde, na noge.
Ustaj, na noge. Pripremite se za ukrcavanje za vlak.
Ti tamo, kreni sa mnom sada. Ovim putem.
Svi civili, izlazite!
Napravite prolaz, dajte civilima da izađu.
Ovo je vojni konvoj.
Svi neka napuste vlak, osim naših hrabrih vojnika.
Ovo je konvoj za Staljingrad..
samo za vojnike Crvene armije.
Jesen, 1942.
Europa je zgažena pod nacističkom čizmom..
Njemački Treći Reich je na vrhunci moći.
Hitlerove snage napreduju kroz srce Sovjetskog Saveza...
prema naftnim poljima u Aziji.
Preostala je još samo jedna prepreka. Grad na Volgi..
u kojemu se odlučuje o sudbini svijeta. Staljingrad.
Slavni drug Staljin...
naredio je da nema povlačenja.
Sovjetski narod bit će slobodan!
Naprijed, drugovi. Ni koraka natrag.
Čujte što su ruske majke pisale
svojim sinovima na bojišnici.
"Volodya, sine, znam da za našu domovinu-
znam da za našu domovinu daješ svoj život!"
"I svi znaju da nećeš pokleknuti!
"Svi smo ponosni na tebe!
"Otac ti je mrtav. I braća.
Osveti njihovu smrt od fašista. "
Nitko ni makac! Ostanite na brodu!
- Vraćaj se ili pucam!
Miči se od ograde, ili pucam. Pucaj u izdajice!
Hajde! Hajde! Miči se!
Hajde, drugovi hajde!
Miči se, ili ćeš biti strijeljan!
Ovdje! Dajte nosila!
Tko ima pušku, taj puca!
Jedan od dva dobija pušku!
Onaj tko nema, taj ga slijedi!
Kada vojnik s puškom pogine,
pušku uzima drugi vojnik i nastavlja pucati!
Tko ima pušku, taj puca!
Onaj tko nema, taj ga slijedi!
Kada vojnik s puškom pogine,
onaj koji ga slijedi
uzima pušku i nastavlja pucati!
Tko ima pušku, taj puca!
- Ovuda, sada. - Onaj bez puške slijedi drugog.
Vojnici slavne Crvene armije!
Od sada idemo na pobjedu ili smrt!
- Onaj tko se povuče, bit će strijeljan! - Treba mi puška!
Nema milosti za kukavice i izdajice!
Upozorenje!
Aah!
Nema nade, drugovi! Povlačite se!
Povlačite se!
Nema smisla! Natrag! Natrag!
U ime Sovjetskog Saveza,
ni korak unatrag, ili pucamo!
- Nema povlačenja! Ni koraka.
- Nema milosti! Dezertere ćemo strijeljati!
- Paljba!
Kukavice će biti strijeljane!
-Za kukavice nema milosti!
Predajte se, Rusi! Vidjet ćete svoje domove.
Ovo nije vaš rat.
Pridružite se vašim drugovima Nijemcima. Oni razumiju vašu patnju,
i više će se o vama brinuti nego vaši časnici,
koji vas šalju u smrt.
Treći Reich nije vaš neprijatelj.
Neprijatelj je krvoločni Staljin i njegova boljševička banda.
Koji je pokrao vašu zemlju, deportirao vaše očeve-
-Paljba!
Zbog vas će nas uloviti, druže komesare.
Dozvolite mi, druže komesare.
- Kojeg ću prije? - Sačekajte..
do eksplozije.
- Znaš li pucati? - Malo...
Ne pucaj! Gleda u nas.
Hvala, druže komesare.
Danilov. Politički komesar, druga klasa.
21. pješadijska.
Vasilij Zajcev.
"Na današnji dan, 20. rujna 1942,
"mladi je pastir s Urala...
"...stigao u Staljingrad na obali Volge.
"Ime mu je Vasilij Zajcev.
"Kao i tisuće drugih, odazvao se pozivu druga Staljina.
"Samo s puškom u ruci, natjerao je fašističkog okupatora da shvati
"kako će biti kažnjen za svaki korak po njegovoj domovini,
i da mu je preostalo samo povlačenje."
Što misliš?
Mislim da je drug komesar velikodušan.
Pusti me! Pusti me!
Po naredbi druga Staljina, ni jedan civil ne smije napustiti grad.
- Vraćaj se!
Odmaknite se ili ćemo pucati!
- Odmaknite se!
Vraćajte se!
Vraćajte se ili pucamo!
Natrag!
Dajte mjesta izaslaniku druga Staljina.
Izvršio sam naredbe.
Poslao sam sve svoje momke.
Ali Nijemci su nas progutali.
Imaju topništvo, zrakoplove, tenkove.
- A što smo mi imali? - Svetu dužnost da ustrajete!
Moram podnijeti izvješće šefu.
Možda bi bilo bolje izbjeći birokraciju.
Ime mi je..
Nikita Sergejevič Hruščov.
Došao sam preuzeti stvar u svoje ruke.
Ovaj grad nije Kursk.
Ni Kijev, ni Minsk.
Ovaj grad je Staljingrad.
Staljingrad!
Grad nosi šefovo ime.
Ovo je više od grada, ovo je simbol.
Preuzmu li Nijemci ovaj grad,
cijela zemlja će propasti.
Želim da naši dečki
podignu svoje glave.
Želim da se ponašaju kao da imaju hrabrosti!
Želim da prestanu puniti gaće!
To je vaš posao.
Vi ste politički časnici, i računam na vas.
Ti, što predlažeš?
Treba strijeljati generale koji su se povukli,
i njihove šefove stožera.
T-treba im dati primjere.
- Deportirati obitelji dezertera... - Da, to je već učinjeno..
Treba im dati nadu!
Jedino što je našima ostalo je izbor između naših i njemačkih metaka.
No, postoji i drugi put. Put hrabrosti.
Put ljubavi prema domovini.
Moramo opet pokrenuti vojne novine,
i pričati veličanstvene priče, koje veličaju
požrtvovnost i hrabrost.
Moramo ih natjerati da vjeruju u pobjedu.
Moramo im dati nadu, ponos i želju za borbom.
Trebamo im pokazati primjere,
ali primjere koje će slijediti.
Trebaju nam... junaci.
Znaš li ti ovdje nekog junaka?
Da, druže. Znam jednog.
To sam ja.
"Vasilij Zajcev." To sam ja!
Ne! Ne sanjaš! To je tvoje ime!
Napravili smo naslovnicu.
Ni riječ nisu izmijenili.
Je li ti jasno što to znači?
Nije ni posljednja ni druga stranica.
- To je naslovnica. - Naslovnica!
Naš članak će objaviti svugdje,
na Kavkazu, na Krimu, čak i na Uralu.
Sutra ujutro će i sam Staljin uz doručak
čitati moje riječi i zapamtiti tvoje ime.
Sada smo slavni, Vasilij. Hruščovu se svidio članak.
Unaprijedio me u stožernog generala.
A tebe u snajpersku diviziju.
- To je dobro. - To je jako dobro.
- Jako dobro. To je odlično! - Odlično je!
Odlično je za obojicu jer smo to zajedno postigli.
-Zajedno!
-No, kao što je poznato, ja sam obavio onaj teži dio. - Ma, da?
- Imaš sreće da te ne smijem tući. - A zašto?
Hruščov je naredio da se pobrinem da ti se ništa ne dogodi.
- Prevažan si. - Ja sam dragocjen.
- Da, pazi naočale, nove su!
Oprostite, gospodine.
- Slavan sam! Mi smo slavni. - Slavan sam, slavan sam!
Vasilij, mladi pastir s Urala,
ubio je svog 12-tog njemačkog časnika.
Prije je lovio vukove, a danas strijelja njemačke časnike!
Vasilij Zajcev je danas ubio 23-ećeg njemačkog generala...
Svima nam je primjer...
Vasilij Zajcev je danas ubio svog 32. generala.
Sve više muškaraca i žena iz manjih ogranaka naših oružanih snaga
...dragovoljno se javlja u snajperiste...
...kako bi naučili vještine Vasilija Zajceva.
Ja sam kamen.
Dišem polako.
Ciljam u oko.
Ipak si to ti.
Veliki Vasilij Zajcev.
Moja mama sprema najbolje krumpire i slaninu u gradu. -Zvuči primamljivo!
Kad te vidi, neće moći vjerovati svojim očima.
- Koliko si ih danas? - Samo dvojicu.
A onog posljednjeg, zašto njega nisi ubio?
Bio je samo obični vojnik, a nisam htio otkriti svoj položaj.
- Bog te blagoslovio...
Tvoji smo veliki dužnici.
Svaki se dan za tebe molimo.
Svaku večer slušamo kako pričaju o tebi na Radio Moskvi.
Hvala. Dobro ste se ovdje snašli.
Moji su roditelji prije rata ovdje skladištili namještaj.
Saša, pusti to! Odmah!
Nabijena je.
- Ovuda, druže komesare.
- Hvala, druže.
Dobra večer.
Druže Zajcev?
Bože moj, otkud sva ova pisma?
Iz cijele zemlje, gđo Filipov.
Žele nazvati svoj rudnik po Vasiliju.
Dobro, počnimo s rudarima.
Hajde, latimo se posla.
Dragi drugovi iz Kuzbasa,
- Zahvaljujem vam na vašem pismu pohvale.
Pohvale. O-H-V-A-L-E.
I... Nadam se da mogu
ispuniti vaša očekivanja- I-V-A-NJ-A.
Očekivanja.
Zanima vas njemačka književnost, gđo Filipov?
U redu je. To nam je susjeda.
- Da, gdje smo stali? - Tania, imamo goste.
Ponudili ste nazvati-
Ja-
Ja... Poznat si mi.
To je Vasilij Zajcev.
Vidjela sam ti sliku u novinama.
Hvala ti za sve što činiš.
- Ovo je njegov prijatelj, komesar...? - Danilov.
- Danilov.
Tania mi je poput kćeri.
Nekad se brinula o Saši dok sam ja radila u tvornici.
Čak ga je i njemački naučila. Ove su knjige njene.
- Tvoje su? - Studirala je njemački jezik.
- Na kojem sveučilištu? - U Moskvi.
Moskvi. Moskvi.
- Ne bismo li trebali...
- Da, nastavimo.
To što ćete svoj rudnik nazvati mojim imenom...
... mi je velika čast.
Č-A-.
Da, znam. -Čast.
Vrlo dobro.
Ne bismo li trebali naglasiti kako ja nisam jedini koji se bori?
To.. To je odlično. Odlična ideja, Vasilij.
To možemo i dalje razviti. Oh!
Da, možemo dalje razviti.
Vaša borba za proizvodnju ugljena
vrijedi isto koliko i moja.
U ugljenu nema slova 'K'.
Imaš jedno 'L'.
Reci mi ako prebrzo diktiram.
Ne, nije prebrzo. -Jesi li siguran?
Možemo li to još bolje napisati?
Odmorite se malo. Pisma mogu sačekati do sutra.
Trebali bismo nastaviti. Nismo umorni.
Hvala, gđo Filipov. Ti su se ljudi..
potrudili da nam pišu.
Sutra nas možda više neće biti da odgovorimo.
Bojnik König, gospodine generale.
Očekivao sam nekog...
drugog.
Svakako ne tako uglednu osobu.
Pretpostavljam da imate razloga
miješati se u ovaj pakao.
Moja vojska nije spremna za takvu borbu.
Jučer sam ponovno morao unaprijediti
25 narednika kako bi zamijenili časnike koje su ubili snajperisti.
Ti snajperi ruše moral mojih ljudi.
Ovaj je grad samo...
hrpa ruševina.
Ali Fuehrer ne popušta.
To je sada osobna stvar između njega i Staljina.
Trebali bismo vjerovati Fuehrerovu instinktu.
Uvijek nas je vodio do pobjede.
Vratit ćemo se kući do Božića.
Kako ćete pronaći tog mladog Rusa?
Namjestit ću tako da on mene pronađe.
Vasilij. Vasilij.
Hajde! Vrijeme je da ustaneš.
U trgovini je iskrsnuo problem. Trebaju nas. Hajde.
Gledaj, Vasilij, krije se tamo u trgovini.
Tokom ovog jutra,
skinuo je 5 časnika i 2 vojnika za strojnicama.
Pogledaj! Na trećem katu. Četvrti prozor slijeva.
Četvrti prozor...s lijeva.
- Vidiš li ga?
- Da, vidim ga.
- Imaš ga!
- Izvrstan pogodak!
Idemo mu uzeti metalnu pločicu.
Zbogom, druže komesaru.
Hvala na gostoprimstvu, gđo Filipov.
Možeš posuditi što god želiš.
Ne znam što bi mi rekli u stožerima..
kad bih se vratio s Goetheom i Schillerom u ruci.
- Ima i Marxovih knjiga.
Odredili su te u civilnu obranu 12-te oblasti?
Ne, sama sam se prijavila.
Kakva slučajnost što smo se upoznali.
Drug Hruščov mi je baš jučer rekao...
kako nam jako trebaju vezisti koji govore njemački.
Ne mogu. Naša je milicija odgovorna za sve ljude u ovom susjedstvu.
A ionako nam već nedostaje puno ljudi.
Dat ćemo vam 12 vojnika za svakog tko govori njemački.
Radije ću ostati i boriti se.
Služba u stožeru je isto borba. Tamo bi bila od veće koristi.
Ti ostani i štiti nas.
- U redu. - Mi idemo.
Čuvajte se.
Hajde, Ljudmila!
Provjeri stepenice!
- To je zamka.
- Znam.
Povuci se.
Još je ovdje.
- Idu ravno na nas! - Ljudmila,
ostani gdje jesi! On je tamo negdje
Moramo se izvući!
- Moramo se izvući! - Ostani gdje jesi.
Što ćemo sada?
Ljudmila, ostani gdje jesi!
Jebeš ti ovo, ja idem!
Ljudmila, ne!
Što ovo znači?
Pastir s Urala dobio je novu snajpersku pušku.
Kalibra 7.62, ova je puška
ponos preciznosti sovjetske proizvodnje.
- Vidio sam tu pušku izbliza. - Zaista?
Čak sam je i dotaknuo! Poznajem dobro Vasilija Zajceva.
Ljudmila i Anton su danas ubijeni. Mojom krivicom.
Siguran sam da to nije istina.
Njemački snajper. Uveo sam ih pravo u njegovu zamku.
- Što mi još možeš reći? - Nije promijenio položaj.
Snajper koji ne mijenja položaj nije normalan.
Bio je jako dobar. Ne radi se samo o pucanju, radi se o instinktu.
Uvijek je bio korak ispred mene.
To je zato jer zna sve o tebi.
Ime mu je König. Bojnik König.
Poslali su ga da te ubi-
da te pronađe.
U početku nismo bili sigurni je li ta informacija pouzdana.
Čini se da je došao čak iz Berlina kako bi te zaustavio.
Toliko si ih namučio da su poslali svog najboljeg strijelca.
- Što znamo o njemu? - On je bojnik Wehrmachta.
Direktor je škole za snajperiste u Zossenu.
Kulikov je tamo studirao prije rata.
Zna sve njegove trikove. Od sada će uvijek biti sa tobom.
Bavarski plemić koji lovi jelene,
protiv pastira-zvjerokradice s Urala koji lovi vukove.
Radi se o više od sukoba dviju nacija.
Radi se o duhu klasne borbe.
Drago mi je da si tako sretan.
On je bio u prednosti. Drugi put ćete imati jednake izglede.
Nema boljeg strijelca od tebe, Vasilij.
Prebacili su je.
Pogledat ću jesu li spremni za tebe.
- Bok. -Dobro ti stoji nova odora. Izgledaš pametno.
Ne daj da ti je uzmu kad završiš s time.
Najvjerojatnije i hoće.
Čula sam glasinu koja kruži o Nijemcu. - Neka ti je sa srećom.
- Hvala. Trebat će mi.
Prema onome što mi je rekao drug Danilov, pobijedit ćeš.
Hmm.
Vrijeme je.
Vasilij!
Vasilij, daj da te zagrlim!
- Gledaj prema meni.
Stavi kapu na glavu. Izgledat ćeš herojskije.
- Ovuda, druže Zajcev. - Volim ovog momka!
Je li istina da si se dobrovoljno prijavio za bojišnicu?
Koliko ti je godina?
Znaš li što ovaj dvoboj znači za našu zemlju?
Je li istina da si prvog vuka ustrijelio već sa pet godina?
Što kažete na to da su Nijemci poslali najboljeg strijelca na vas?
To samo znači da se Nijemcima tresu gaće!
Hajde, reci nam kako ćeš ga srediti.
- Ili ne...reci šefu.
On voli dobre lovačke priče.
Ponosno ga pogledaj,
jer on gleda tebe.
Gleda te cijela zemlja.
Oprosti, oprosti djede.
Dakle, o lovištu ne odlučuje vuk,
nego lovac.
Uvjeren sam da te je to djed naučio.
Samo što u ovom slučaju
ja sam u igri.
No, ono što ćemo danas napraviti jest
namamiti vuka da izađe iz svog brloga
i to tamo gdje mi hoćemo.
Tvoj je život najvrijedniji, ti idi prvi.
Ne. Idemo na smjene. Sljedeći put ti ideš prvi.
Onda ti, Volodya.
Kurvin sin!
Ovo su mi nove hlače! Jučer sam ih skinuo s kapetana 251-ve.
16 mjeseci sam proveo u Njemačkoj u školi u Zossenu.
Naravno, onda su nam Švabe još bili prijatelji.
Tada su naš Josif i njihov Adolf..
još hodali ruku pod ruku.
Odavde do žice, 160 metara, zar ne?
- 155.
- Nema veze. Ne tjeram ih ja da šalju nekoga da to popravi.
Promijenimo položaj.
Aah!
Hej, Volodya!
Nakon njemačke invazije,
ništa više nije bilo isto.
Strpali su me u zatvor.
"Što si uopće radio u Njemačkoj?"
"Oprostite", kazao sam, "ali upravo me drug Staljin tamo poslao".
"Ne miješajte našeg slavnog vođu u vaše izdaje.
"Priznaj, kopile špijunsko, priznaj!"
I tres! Tres! Tres! Tres!
Nije bilo srpa, ali su imali čekić.
I tres! lzbili su mi sve zube.
Tako je, momče. Ne treba gajiti iluzije.
To ti je zemlja socijalizma i sveopćeg veselja.
Evo ga! Došao je popraviti vezu.
Imam ga.
- Vrijeme je objeda, zar ne?
- Idem.
Hajde, pokreni se, Volodya.
I nemoj sve proliti po putu, ti marksističko kopile.
Izvješća o aktivnosti neprijateljskih snajpera u posljednjih 24 sata.
Dva stražara ubijena na željezničkoj postaji.
Jedan topnički posmatrač u sjevernom sektoru.
Jedan poručnik iz 24. Panzer divizije.
Trojica terenskih vezista u vojnom naselju.
Kažu mi da smo upravo zarobili jednu osobu.
- Nadam se da je u stanju govoriti.
- Oprostite, gospodine?
Ništa. Hvala.
Reci nam, Volodya, u kojoj je zgradi sada?
Ne mogu nikako znati.
Stalno mijenja položaj.
Skače... s jednog na drugi.
- Na kojem je katu?
-Ne znam.
To ćemo još vidjeti.
Skinite ga.
Obucite mu našu odoru.
Vidiš? Tvrdoglavi su.
To je dobra strana Nijemaca.
Moraš priznati, kad si nešto utuve u glavu...
Da.
Vidimo je li nam stigla 'mušterija'.
Jesi li spreman?
Uh-huh.
A sada se naš slavni pastir s Urala,
za kojeg bojnik König misli da je glup,
podiže da vidi je li pogodio metu.
Bojnik König ga ugleda...
...cilja u njegov šljem,
puca.
Otkriva svoj položaj i zauzvrat biva pogođen.
Samo, bojnik König nije pucao,
jer bojnik König nije tamo.
Kulikov!
Nije li to čudno? Ovaj posljednji?
Poslali su ga da ga pogodimo kao i ostale.
To nije prirodno.
Ne bez topništva i bez da mu štite leđa.
Ne, ja sam ispao budala.
Briga njih za veziste.
To je poput nas i Ukrajinaca.
Nikad ne bi uzrujavali bojnika zbog nekoliko mrtvih vojnika.
Sutra ćemo ubiti nekoliko generala.
Tko je na redu?
Ja, čini mi se.
Varalice!
Nećeš ti tatu Kulikova prevariti.
Ne, ne, ne. Ja idem prvi.
A na tebi je red da zaradiš rupu na stražnjici.
Za pobjedu.
Ta snajperska priča se previše odugovlači.
Što taj tvoj mali smjera?
Ispituje, druže Hruščov.
Ispituje slabe strane Nijemaca.
Vrlo je temeljit u pripremama.
Votka...je luksuz kojeg si možemo priuštiti.
Kavijar...je luksuz kojeg si možemo priuštiti.
No, vrijeme nije!
To mu je jasno, druće Hruščov, obojici nam je jasno.
Uvjeravam vas da će uspjeti.
U redu.
Čini se da su vam sudbine isprepletene.
Imaš posla?
Uzeo sam ovo iz kuhinje.
S prijema od prije nekoliko dana.. Gđi Filipov bi se moglo svidjeti.
Bit će oduševljena. Vrlo lijepo od tebe.
Ima još puno, ako si gladna.
Židov si, zar ne?
U našoj religiji ne stoji da ne smijemo jesti jesetru.
Moj otac je imao predosjećaj da će se sve ovo dogoditi.
Misliš li na rat?
He understood that the hatred of the jews ran deep.
Štedio je novac kako bi kupio komad zemlje u Palestini.
Rekao je kako je to jedina zemlja kojoj istinski pripadamo.
Jedina zemlja koju smo dužni braniti.
Tjerao me da učim pucati.
I naučila sam.
Znam da bi u ratno doba osobne osjećaje trebalo ostaviti po strani,
ali moram te zamoliti za uslugu.
Naravno. Što god želiš.
Želim premještaj.
Što se dogodilo, Tania?
Ustrijelio ga je.
Ustrijelio ga je iako je prvi krenuo.
Ustrijelio ga je u bijegu.
Nemoguć pogodak.
Tako nešto još nisam vidio.
Ljudima si obećao pobjedu koju ja ne mogu ostvariti.
Ne mogu se mjeriti s tim čovjekom.
Ne govori tako, Vasilij.
Što ako ti kažem da smo pronašli način da otkrijemo njegovo kretanje.
Imamo nekoga, Vasilij.
Nekoga tko mu je blizak i nama prenosi informacije.
Idući ćeš put ti biti korak ispred njega.
Obećajem.
Sada te moram zamoliti za uslugu.
Mene?
Radi se o Tanji.
Uđi.
On ne zna da postojiš.
No u tom si mu trenu bliži no ikome.
Kroz nišan mu vidiš lice.
Vidiš je li obrijan ili ne.
Možeš vidjeti je li oženjen, nosi li prsten.
Ne radi se samo...
o pucanju u neki udaljeni oblik. Ne radi se samo o uniformi,
već i o ljudskom licu.
Ta lica ne nestaju.
Vraćaju se i u zamjenu dolaze nova lica.
Je li te Danilov zamolio da mi to kažeš?
Jako mu se sviđaš. Spreman je učiniti sve samo da se predomisliš.
Je li ti rekao zašto sam zatražila premještaj?
Nije.
Jutros je u stožer stigao popis.
Bila je to lista civila koji su
skupljeni, i poslani konvojem u Njemačku,
prije tri tjedna iz Staljingrada.
Među njima su bili i moji roditelji.
Nakon 30 kilometara... njemački su vojnici
zaustavili vlak i istjerali ih van.
Usred mosta su ih vezali,
po dvije osobe zajedno.
Majke s kćerima,
muževe sa ženama.
Poredali su ih pored ograde.
Onda su na svaki par ispalili po metak
kako bi uštedjeli na mecima.
Uspjelo im je.
Tijela umrlih su za sobom pod vodu povukla i preostala tijela.
Znam da su umrli zajedno.
Nikad ne bi dozvolili da ih razdvoje.
Ovo je Kulikova puška. Dobra je to puška.
Hvala ti.
Znam kako napušta skrovište.
Izlazi kroz tvornicu traktora.
Tvornica traktora je velika.
Znam točan položaj. Puže kroz žlijeb
ispod ognjišta gdje su bačve.
Onda izlazi kroz radionicu.
Između tih položaja prelazi preko dijela gdje je otkriven.
Ispod dugog čeličnog nogostupa.
Sretno, druže.
Točno znam gdje me čeka.
Sigurno na nogostupu nad žlijebom.
Iznenadit ćemo ga s leđa.
Provući ćemo se na drugu stranu radionice kroz ove cijevi.
Za mnom.
Ti idi onuda. Ja ću ovim putem.
Okej?
Sranje!
Sergej, trebao bi se vratiti.
- Ne, u redu je. - Ti se vrati.
Ne, idi!
Pazi na noge!
Hajde. Hajde. Hajde.
Drug Staljin od vas traži da se potrudite.
Sudbina domovine je u opasnosti.
Sudbina svih onih koje volite i poštujete.
Za njih se danas borimo.
Slušaj me, Tania. Nijemci nas napadaju svim snagama.
Jedan od deset vojnika izvući će živu glavu, budu li imali sreće.
Ti si dobro školovana. Govoriš strane jezike.
Svaka uhvaćena informacija koju prevedeš, spasi na stotine života.
Svaka poruka kojoj razbiješ šifru ubije na tisuće njihovih.
Ti si dužna preživjeti.
Vasilij je rođen da puca. To je ono što zna.
Ti i ja smo rođeni za druge stvari.
Da je Vasilij ovdje, isto bi ti rekao.
Gdje je? Gdje je Vasilij?
Spusti glavu.
- Reci mi gdje je. - Ostani u toj cijevi, Tania.
Ostani unutra! Uvuci glavu!
Polako.
Ne pucaj.
Tamo je.
Vidiš li onaj stup pred tobom?
Moraš stati iza njega.
Hajde.
Tania, moraš naći veliki komad stakla.
Komad stakla.
Vidiš li peć?
Iza mene. Na lijevoj strani tvornice.
Da? Ne čujem te!
- Da. - Da.
Vidiš li..
dvije rešetke?
- Da. - Vidiš li onu...
sa slomljenim rebrom?
Da.
Učini to.
- Jesi li spremna? - Da.
Tri... dva... jedan.
Zdravo, Saša.
Bio je tamo gdje si rekao da će biti.
Skoro na istom mjestu.
Vrlo je mudar.
Pričaj mi o njemu.
Zašto ga je djed učio pucati, a ne otac?
Otac mu je mrtav. I majka.
- Priča li o ocu?
- Ne, nije ga poznavao.
Je li išao u školu?
Zna pisati. Odgovorio je na puno pisama.
- Pišu li mu djevojke?
- Svi mu pišu.
- Ima li u selu djevojku koju voli?
- Ne u svom selu. Ovdje! Voli li ona njega?
Da, zato što je zgodan.
I zato što je hrabar. Jako je lijepa.
Znam je. Iz susjedstva je.
Ona je išla na fakultet. Zgodan su par.
Kasnije će se i vjenčati.
Bar ja tako mislim.
A ti, Saša,
zašto pomažeš Nijemcima?
Jer su jači. Jer će dobiti rat.
I zato što voliš čokoladu.
Svi ovi ljudi znaju da će umrijeti.
Svake noći kad se vrate živi,
to im je kao nagrada.
Oprosti!
Svaka šalica kave,
svaka cigareta...
postaje razlogom za malo slavlje.
Jer za mnoge od nas, ovo bi mogla biti posljednja noć.
To je nešto sa čime se moraš pomiriti.
Svakome dođe vrijeme.
Vuk u šumi živi tri godine...
magarac živi devet.
To mora da je neka poslovica s Urala.
Nema nikakvog smisla!
Magarac živi dulje jer od njega ima veće koristi.
Ima smisla.
U šumi nema magaraca.
To si izmislio.
Ja sam magarac?
Ljudi kao ti i Danilov...
moraju preživjeti.
Načitani i školovani ljudi...
Trebat ćemo vas kad rat završi.
A ako preživiš?
Što će onda raditi beskorisni Vasilij Zajcev?
Želim raditi u tvornici.
Djed me jednom odveo u tvornicu.
I tamo je bio taj čovjek. Visoko na-
nogostupu.
I nije kao ostali nosio plavu odoru.
Ljudi koji su nadgledali rad nisu razumjeli što zapravo rade.
No, njemu je bilo..
sve jednostavno; sve jasno.
I ja sam pomislio, jednog dana... ja bih mogao biti taj čovjek.
Žalosno je sanjati neostvarive snove.
Zašto se ne bi ostvarili?
Sve ćeš nas nadživjeti.
Hmm.
Ti ćeš biti najstariji magarac u šumi.
"Nijemci se nalaze 150 metara od Volge.
"Cijeli svijet danas napeto promatra tih 150 metara.
koji Staljingrad čine..."
prijestolnicom...
rata."
Tvoja prijateljica, Tania...
jesi li je vidio?
- Ona ostaje sa snajperistima.
Reci bojniku da će naši strijelci
podržati napad na tvornicu.
Reci mu da će i Vasilij biti tamo.
- Moram razgovarati s tobom. - Naravno.
- Danilov. - Hmm?
Moraš prestati pisati o meni.
Neću ga uspjeti ubiti, jer nisam dovoljno dobar.
Prije ili kasnije će me pronaći i ubiti.
Upozorio sam te da tako ne govoriš.
Ovaj put je drugačije.
Napravio si od mene...
nešto što ja nisam.
Ne mogu izdržati taj teret više. Želim se boriti.
Želim se boriti kao i obični vojnici.
Razumijem.
Stvar je u tome da ti nisi običan vojnik, ti si izuzetan vojnik.
Ne, ti si me učinio takvim!
I to je sve.
Zašto mi to sada govoriš?
Što se dogodilo?
Što se promijenilo?
Jesi li u moje ime razgovarao s Taniom?
- Jesam. - Dakle?
Hoće li razmisliti?
Ne znam.
Trebala bi. Tako bi bila puno sigurnija. To i sam znaš.
- Da. - Ona će lakše od tebe dobiti premještaj.
Nijemci pripremaju još jedan napad na središte grada.
Ratna propaganda je presudna za moral. Trebamo te kao nikad do sada.
Saša. Čekaj. Saša!
- Reci mu što znaš, Saša. - Zdravo, Saša.
Bojnikove čizme su bile prašnjave.
Saša ga je uspio uvjeriti da je prešao na drugu stranu.
Znaš kako je to opasno.
- Prašina je bila žuta. Postoji samo jedno mjesto gdje ima žute prašine.
Velika hrpa prašine na tračnicama iza tvornice kemikalija.
Odlično.
Saša...
sačekaj me vani.
- Danilov, - Hmm?
nemaš ga pravo tako iskorištavati!
Ne, nisam ga iskoristio, Vasilij.
Učinio je to svojom voljom.
Znaš zašto?
Jer vjeruje u tebe!
Sutra ujutro ćemo preuzeti tvornicu kemikalija.
Saša je rekao bojniku da ćeš i ti biti tamo.
Dakle sada znaš gdje ga moraš čekati.
- Usred napada. - Samo izvršavam naredbe.
Savjetujem ti da učiniš isto.
Svjestan sam opasnosti.
Ništa ti se neće dogoditi.
Druže.
Ono gore su Nijemci.
Jučer su tamo bili Rusi.
Sad smo blizu.
Saša...
Igraš vrlo opasnu igru.
Želim da pobijediš.
Vidiš tamo? Kreni uz rijeku.
Sigurno je, bar neko vrijeme.
Aah!
Mrtav je. Ovo smo našli na njegovom tijelu.
Više nema razloga da budete ovdje.
Oprostite, gospodine generale,
ali ne vjerujem-
Zrakoplov za Berlin polijeće sutra navečer.
Bit ćete u njemu.
Do tada mi morate predati svoje metalne pločice.
Zamislite samo kako će ruska propaganda profitirati od vaše smrti.
Ukoliko poginete, poginut ćete kao neznanac.
Već ste jednom bili vrlo blizu.
Uzmite i ovo ratno odličje.
Posthumno je dodijeljeno
poručniku 116. pješadijske divizije,
koji je poginuo tijekom prvih dana borbe.
Bio mi je sin.
Ako preuzmu pristanište, gubimo sve!
Dođi!
Što sam ti rekao?
Previše si se razvikao o njemu!
Ukoliko stigne potvrda da je poginuo, gotovi smo!
- Ti si gotov! - To nije istina.
Uhvatili smo tu poruku iz njihovog središnjeg stožera!
A što da rade? Da mašu njegovim tijelom pred našim ljudima?
Lažu.
To je dobro. Jako dobro.
Onda napiši: Vasilij Zajcev nije mrtav!
Evo što je jutros doručkovao.
Na ovoj slici čita današnje izdanje novina. Ti si pjesnik.
- Što?
Nećete im prepustiti obalu!
Ne zanima me što ste izgubili polovicu ljudi.
Izgubite i drugu polovicu! lli izgubite sami sebe!
Je li se vratio?
Uskoro bi se trebao vratiti.
Nijemci su u napadu odsjekli veze, zato kasni.
Možemo li izaći?
Pisao sam majci o tebi.
Dala ti je poručiti da će ti nakon rata,
zatreba li ti štogod, bilo što-
naša obitelj biti na raspolaganju.
Znaš da sam ti i ja na raspolaganju.
Govore da je Vasilij mrtav.
Vasilij Zajcev više nikad neće vidjeti svoje voljene.
Predajte se. To vam jedino preostaje.
Tužan si.
Zato što je Zajcev mrtav?
Ne moraš to kriti. To nije sramota.
Ti si Rus, baš kao i on.
Ne slušaj ih.
To je samo propaganda.
On nije mrtav.
A znaš li zašto?
Jer ga još nisam ubio.
Otkrit ću ti tajnu.
Samo tebi, jer znam da se mogu u tebe pouzdati.
Moraš se zakleti da nećeš nikome reći.
Kuneš li se?
Našao sam savršeno mjesto.
Kod izlaza iz željezničke stanice.
Sakrit ću se u vodeni toranj.
Sutra ću ga tamo sačekati.
Vidjet ćeš. Doći će.
Uvijek dođe.
Obećaj da ćeš od sada ostati kod kuće gdje ti je i mjesto.
Obećaješ li?
Dobro.
Znamo da je živ i da nas neće iznevjeriti,
jer je on dio svih nas. Vasilij je vječan.
Gdje si bio? Posvuda smo te tražili.
Nisi čuo vijest? Bio sam mrtav.
Ili bar plemeniti snajperista Zajcev...
Vasilij je bio mrtav.
Onaj pravi.
Ja.
Zaspao sam.
I protratio priliku.
Onda sam se krio sklupčan u kutu,
od čovjeka koji me želi ubiti.
Razgovarat ću s Hruščovom.
Vratit će te u tvoju staru diviziju.
- Gdje je Tania? - U skloništu.
- Bio sam u skloništu.
- Rekao sam joj da nisi mrtav.
Tako veli bojnik, da ostali Nijemci lažu.
Rekao mi je da ga čekaš na stanici.
Vasilij.
Mali moj Saša.
Znao sam.
- Vasilij. - Tania.
Znala sam da nisi mrtav.
Kako?
- Jer smo se tek sreli.
Molila sam se Bogu po prvi put od kad sam bila mala djevojčica.
I kad sam otvorila oči, Saša je stajao...
i rekao mi radosnu vijest.
Mislim da te voli više od mene.
Odgovornim vojnim vlastima...
Skrećem pozornost komandantu na najnovije promjene
u ponašanju vojnika Vasilija Zajceva za vrijeme borbe.
U više navrata pokušao je izbjeći svoje obaveze,
izrazio sumnju u našu pobjedu
i javno davao poražavajuće izjave.
Neshvatljivo trajanje njegovog dvoboja
s nacističkim strijelcem, može se jedino objasniti
nedostatkom vjere u komunističke ideale.
Dobro jutro, Saša.
Opet je točno znao gdje će me pronaći.
Nije li to malo čudno?
- Jedino si ti osim mene znao.
Ne krivim te, Saša.
Vrlo si se hrabro ponio.
Odlučio si se za jednu stranu, i to poštujem.
Ali ne za moju stranu.
Obojica smo vojnici.
Obojica smo neprijatelji. Zato znam da razumiješ.
Ljutim se na tebe jer nisi ostao kod kuće kao što si obećao.
Ljutim se na tebe jer me tjeraš da učinim ono što moram učiniti.
Nikad nisam vidjela da se netko u snu toliko mršti.
Koliko dugo me već promatraš?
Cijelu noć.
Satima si zadovoljno hrkao.
Zar ja hrčem?
Kao prase!
Pretpostavljam i da pričam u snu.
Da.
Moram ti nešto priznati.
U vlaku...
kada sam dolazio ovdje...
bili smo u istom vagonu.
Ne.
Vidio sam te.
Čitala si i onda si zaspala.
Nisam se usudio ni pogledati te, bila si tako lijepa.
Bilo je zastrašujuće.
Nakon toga nisam mogao prestati misliti na tebe.
Veselila me je misao na tebe.
Onda bih pomislio na sve muškarce koji će te grliti...
nasmijavati te...
kako su samo sretni.
A sada ja ležim pored tebe.
- Jesam li hrkala? - Kao prase.
- Što?
- O, moj Bože! - O, ne.
- O, moj Bože! - Tania, ne.
- Tania, ne! - Ne, pusti me!
- Pusti me! Pusti me! - Upravo to on i želi.
- Upravo to želi! - Pusti me!
- Ne, ubit će te. Ubit će te.! - Pusti me!
- Ubit će tebe, pa onda i mene. - Pusti me!
- To on i hoće. Ubit ću ga.
- Obećavam, ubit ću ga!
Donijet ću ti njegovu pušku, obećavam ti, Tania.
Trebam te.
Sada morate otiće, gđo Filipov. Staljingrad bi mogao pasti.
Posljednji čamci napuštaju grad. Nijemci bi mogli stići svaki čas.
Donio vam je propusnicu. S druge strane ćete biti sigurni.
Pokupite stvari. Pomoći ćemo vam odnijeti ih na pristanište.
Ne idem. Ovo je moj dom.
Ovo je dom moga Saše. Ne mogu ga napustiti.
Moram vam nešto reći, gđo Filipov.
Nešto što je teško razumjeti.
Radi se o Saši.
Prešao je Nijemcima. Izdao je svoju zemlju.
Sada je sa neprijateljem. I neće se vratiti.
O, moj Bože.
Postao je izdajnik.
Jadničak mali...
Što je učinio?
Hoće li tamo i ostati?
Da... Tamo će i ostati.
Ne bih trebala ovo reći, druže komesaru,
ali možda je tako i bolje.
Ako su Nijemci pobijedili, bit će na sigurnom.
Znam da to nije u redu, no možda je pravilno odlučio.
- Oh! Oh, Tania! - Tania?
- Oh, Tania! - Tania!
Oh, moj Bože! Oh!
Trebam liječnika! Liječnika!
Imam propusnicu. Imam propusnicu!
Morate je pustiti preko!
Molim vas!
- Nema smisla. Neće preživjeti. - Ne! Hoće!
To mi je kći! To mi je kći!
- Preklinjem vas! - U redu.
- Oh, hvala vam! - Stavi ovu na brod.
Gdje je on?
Gdje je bojnik?
Samo nekoliko pedalja od tvog lica.
Ispao sam velika budala, Vasilij.
Čovjek ostaje čovjek.
Ne postoji novi čovjek.
Teškom smo mukom pokušavali stvoriti društvo jednakih,
u kojemu nema potrebe zavidjeti svojim susjedima.
Ali uvijek na nečemu zavidimo.
Osmijehu...
prijateljstvu.
Nečemu što nemaš i što želiš prisvojiti.
Na ovom svijetu, pa čak i u Sovjetskom Savezu,
uvijek će biti bogatih i siromašnih.
Bogato nadarenih.
Onih bez dara.
Bogatih u ljubavi.
Siromašnih u ljubavi.
Tania se ne vraća.
Mrtva je, Vasilij.
Krhotina ju je pokosila. Sve se tako brzo dogodilo.
Mislim da nije ni shvatila što je čeka.
Vraćala se tebi,
odmah nakon što je gđu Filipov otpratila na brod,
...vraćala se po tebe.
Bila je u pravu. Dobar si ti čovjek, Vasilij.
Želim ti pomoći, Vasilij.
Dozvoli mi da učinim posljednju stvar.
Nešto korisno, za promjenu.
- Pokazat ću ti gdje je bojnik.
Nemoj. Ne čini to!
Danas, 3. veljače 1943. je koban dan za Hitlera
i beskrajne kolone stotine tisuća njemačkih zatvorenika.
Ovo je nezaboravan dan nade za našu domovinu,
i za sovjetski narod.
Nakon 180 dana velike bitke
u napaćenom Staljingradu,
i zbog junaštva i požrtvovnosti naših vojnika
komandant naše slavne Crvene armije
prihvatio je bezuvjetnu predaju
njemačkih fašista.
Žao mi je. Ne mogu naći
- odgovarajuće ime na popisu. - Možete li još jednom provjeriti?
- Ovo je adresa bolnice i ovo je njeno ime. - Nije ovdje.
- To jest naša adresa, ali nje nema. -Više nije kod nas.
- Ovo je adresa mjesta i ona je, očito, bila ovdje. - Žao mi je.
- Pisala mi je. -Pogledala sam tri puta. Nema je.
Vjeruj mi, nema Tanie Chernove. Ne mogu ti pomoći.
Jako mi je žao.
Preuzeto sa www.titlovi.com