www.titlovi.com
GLAVNE ULOGE:
D O B R I W I L L H U N T I N G
movies
SCENARISTI
REDATELJ:
F(x) na kvadrat dx.
Molim vas, završite Percivala do sljedećeg sata.
Mnogi od vas su to radili u nižim razredima,
ali neće škoditi da malo osvježite sjećanje.
Hvala, Steven.
Ujedno sam napisao i napredni Fourierov sustav na glavnu
ploču u hodniku. Nadam se da će ga netko od vas znati
dokazati do kraja semestra. Onaj komu to uspije neće samo
biti u mojoj milosti, nego će njegovo ime postati slavno
tako što će taj uspjeh biti objavljen u prestižnom
tehničkom časopisu M.I.T. Tech. Među pobjednicima
nalaze se nobelovci, dobitnici međunarodne nagrade za
matematiku, za mlađe od 40 god, astrofizičari
i ljupki profesori ovog sveučilišta. To je sve.
Imate pitanja? Uvjeren sam da Tom zna odgovore.
Zdravo, Wille. - Krystyn, kako si?
Nisam poševio Cathy sinoć. - Nisi? Zašto? - Ne znam.
Cathy! Zašto mi sinoć nisi dala vrućeg seksa kao obično?
Jebi se ti i tvoje irsko prokletstvo, Chuckie!
Zar misliš da bi tratila energiju šireći noge za taj
tvoj mali kurčić? Idi kući i sam si ga drkaj. - Kurčić?!
Fali joj zub, Wille. Ima problematičnu kožu.
K tome, 5:2 da će je Morgan oženiti. Ne možeš dovijeka
tucati buduću ženu svog prijatelja. Nije u redu.
Kamo ćeš ti? - Idem kući. - Odjebi, tek je 22 h.
Umoran sam.
Nemaš ti pojma o irskom prokletstvu. To ne postoji.
Ne odguravaj me natrag! - Ne naguravaj se na ploču!
Odluči sam.
Dobit ćeš svoje. - Misliš da te se bojim? Naguravaš
se na ploču. - Casey sljedeći tjedan radi kao izbacivač
u nekom baru na Harvardu. Trebali bi otići tamo.
Što bi radili tamo? - Sredili bi neke pametnjakoviće.
Ti se uklapaš tamo.
Što je? Još si hrabar? Hajde!
Profesore Lambeau? - Da? - Ja sam vaša studentica.
Mi smo gore u zgradi za matematiku i znanost. - Dođite.
Subota je. Osim ako ne želite večeras sa mnom na piće.
Možda. Nismo mogli čekati do ponedjeljka da saznamo.
Što? - Tko je dokazao teorem.
Točno je.
Tko je to uspio? Jack? - Nisam ja. - Nemesh? - Nikako.
Hajde, Joey Mac! - MacNamara udara.
Hajde, mali!
Trči, Mac! - Tako je, malac!
Tko je ona cura s dobrom guzom? - Jako dobra guza.
Tko je frajer s njom? - Onaj glupi Digić.
Will ga zna. - Znaš ga? - Carmine Scarpaglia.
Ubijao me od batina u dječjem vrtiću.
Jebeš ovo. Idemo po hranu. - Nećeš pričati s njom?
Jebeš nju. - Mogao bih pojesti hamburger. - Idemo u Kelly!
Ne idem u Kelly samo zato što ti se sviđaju konobarice.
Dalje je 15 minuta. - Zar ne možemo izgubiti 15 minuta?
Dupli burger.
Chuck, naručio sam dupli burger. - Daj, umukni!
Znam što si naručio! Bio sam tamo! - Daj mi onda sendvič!
Ja sam ga platio! Koliko imaš novaca? - Rekao sam ti da ću
imati sitnog kad kupim sladoled! Daj mi moj sendvič!
Nemoj biti šupak! - Daj mi 16 centa koje imaš i stavit ću
rezervaciju na tvoj sendvič. Čuvat ćemo ti ga ovdje.
Plaćaj svaki dan po 6 centa i na kraju tjedna je tvoj.
Šupak! - Nisam ti ja socijalna ustanova za sendviče.
Moramo se dogovoriti oko kreditiranja. Isto kao kad si
kupio kauč. Plan isplate. Sjeti se kako tvoja mama
plaća 10 dol. Svaki dan do kraja godine. Kupila ga je
u Rent-A-Centru. - Mogu sad dobiti sendvič?
Evo ti tvoj jebeni dupli burger!
Čekaj, Chuck. Uspori. - Koga imamo? - Još ne znam.
Koji vrag? - Ti, rugobo! Začepi gubicu!
Daj, Wille.
Vidjeli smo ga u parku. Onda smo se trebali potući.
Sad imamo sendviče. - Začepi, Morgane. Ideš. - Ne idem.
Onda nemoj. - Ne idem! - Ideš, Morgane!
Ako ne izađeš za 2. sek, kad završim s njima,
ti si sljedeći. - Carmine, Ja sam. Will. Išli smo
zajedno u vrtić.
Wille, policija! Idemo!
Polako, braco.
Čini mi se, ili se znatno povećao broj studenata?
Sanjam li ili ste došli slušati moje predavanje?
Prije bih rekao da ste došli na otkrivanje tajne
matematičkog čarobnjaka.
Dakle, ne odugovlačimo, pristupi, šutljiva lopužo
i primi svoju nagradu.
Žao mi je što ću razočarati nazočne, ali danas neće biti
raskrinkavanja. Moje kolege i ja napisali smo na ploču
zadatak koji smo rješavali više od dvije godine.
Neka bude rečeno, rukavica je bačena, ali nastavničko
osoblje je odlučno odgovorilo.
Kad je suđenje? - Sljedeći tjedan.
Oprostite. - Što to radiš? - Oprostite.
Na tome su ljudi ozbiljno radili. Ne šaraj po tome.
Ne bježi od mene. - Jebi se! - Mudrijaš. Kako se zoveš?
Bože.
Izgleda točno.
Koliko retardiran moraš biti da te nogiraju s tog posla?
Koliko je teško mahati metlom? - Nogirali su te s metenja?
Smanjuju broj osoblja. - Smanjuju broj retardiranih
koji rade za njih? - Umukni. Tebe nogiraju više od lopte.
Ali sad imam posao, zar ne?
Zašto su ti dali otkaz, Wille? - Smanjuju broj osoblja.
Moj ujak te može uposliti na rušenju zgrada. - Može?
Jučer sam te pitao za neki posao! - I jučer sam ti
rekao ne. Kako je, Case?
To je harvardski bar? Mislio sam da će na zidovima visiti
jednadžbe.
Želim vrč vašeg najboljeg piva.
Odmah se vraćam. Idem se upucavati komadima s Harvarda
na kraju bara. Šarmirat ću ih. - Nabaci i nama komade.
Bog, kako ste? - Dobro.
Djevojke, često... - Dolaziš ovamo? - Dolazim li često?
Ponekad. S vremena na vrijeme. - Tu se školuješ? - Da.
Mislim da sam slušao neke predmete s tobom.
Koje? - Povijest. - Možda. - Da. Mislim da je baš to.
Možda me se ne sjećaš. Sviđa mi se ovdje.
Ne znači da si genije ako dolaziš ovamo. Pametan sam...
Kako je? - Dobro. Kako si ti? Što si rekao, koji predmet?
Povijest. - Samo povijest? Opća predavanja? - Tako je.
Provjeri to. - To su dobra predavanja. Kako su se tebi
sviđala? - Iskreno, mislim da je više za početnike.
Ne sumnjam u to.
Sjećam se tih predavanja. Bio je između velikog odmora
i ručka. - Clark, prošeći. - Smiri se. - Ti prošeći.
Zabavljam se sa svojim novim prijateljem.
Bit će problema? - Ne vidim problem. Reci mi nešto
o evoluciji tržišne ekonomije u južnim kolonijama.
Ja tvrdim da je prije revolucionarnog rata
ekonomski uzorak, osobito u južnim kolonijama bio
agrarno predkapitalistički... - Naravno. Ti si postdiplomac.
Vjerojatno si čitao nekog Marksista. Možda P. Garrisona.
Vjerovat ćeš u to dok ne dođeš do J. Lemona.
Onda ćeš tvrditi da je ekonomija Virginije i
Pennsylvanije poduzetnička i kapitalistička još u 1740.
To će trajati do sljedeće kad ćeš se vratiti na
G. Wooda koji govori o predrevolucionarnoj utopiji
i stvaranju kapitalnih efekata vojne mobilizacije.
Neću. Wood drastično podcjenjuje utjecaj između
socijalnih razlika temeljen na bogatstvu, osobito
naslijeđenom. Vickers. "Rad u okrugu Essex".
Stranica 98, zar ne? Sve ćeš plagirati,
ili imaš i vlastito mišljenje?
Dođeš u bar, citiraš manje poznati odlomak, hiniš da su
to tvoja razmišljanja kako bi zadivio djevojke i osramotio
moga prijatelja?
Tužno je što ćeš za 50 god. Shvatiti da postoje dvije
sigurne stvari u životu. Jedna je da se to ne radi,
a druga da si bacio 150.000 dolara za obrazovanje kakvo
si mogao dobiti za 1.50 dol. Iz knjižnice, uz zakasninu.
Da, ali ja ću imati diplomu. A ti ćeš posluživati mojim
klincima hamburgere kad krenemo na skijanje.
Možda. Ali ja bar neću biti neoriginalan. Ako te to smeta,
izađimo van.
Ne smeta me. U redu je. - U redu je?
Vraški si u pravu. - Kako ti se sad sviđam, ništarijo?
Taj momak je opasno pametan.
Tek smo 3 min ovdje, a već smo naletjeli na štrebera.
Bile su dobre. Samo što ih nismo obradili, ali onda je
Billy uvrijedio jednu od njih. Ona golema rekla je da sam
počeo gubiti kosu i da sam predebeo. Odjebao sam je.
Jesam li progutao bubu?
Idiote. Čekala sam 45 min da mi priđeš, ali sad sam
umorna i idem kući. Nisam te mogla više čekati.
Ja sam Will. - Skylar.
Uzgred, onaj klon M. Boltona nije bio u našem društvu.
Znam. Dobio sam takav dojam. - Dobro. Moram ići.
Moram rano ustati i uzalud trošiti novac na preskupo
obrazovanje. - Nisam mislio na tebe. - U redu je.
Evo ti moj broj. Mogli bi izaći na kavu. - Mogli bi se
jednostavno naći i pojesti hrpu karamela.
Molim? - Arbitrarno je kao i ispijanje kave. - Da.
Eno onih štrebera sa skijaškim štosovima. Trebali smo
ga prebiti.
Voliš banane? - Da.
Imam njen broj. Što kažeš na tu bananu?
Oprostite. Je li ovo ured za Održavanje? - Da, izvolite?
Trebam ime studenta koji radi ovdje. - Nemamo takvih.
Možete provjeriti, molim vas? Radi u mojoj zgradi...
Koja je vaša zgrada? - Zgrada 2.
Ako je nešto ukradeno... - Ne, ništa takvo. Samo želim
saznati njegovo ime.
Ne mogu vam ga reći, osim ako imate pritužbu.
Ovo je prof. Lambeau. - A ovo prof. Hayes.
Tome, molim te.
Vrlo je važno. Molim vas. - Danas nije došao na posao.
Posao mu je našao njegov S.R. Nazovite njega.
S.R.? - Socijalni radnik.
Hvala.
Šupak.
Ima davni presedan, suče. Iz 1799. Optuženi se može
pozvati na samoobranu od vladinog agenta, ukoliko je
taj čin izazvan obranom od nasilja. H. W. Beecher
u svojoj knjizi iz 1997. Kaže... - Ovo je 20. stoljeće.
Oprostite! - Izruguje nam se. - Zajamčeno mi je pravo da
govorim u svoju obranu Ustavom SAD-a. - Nemoj meni
pričati o Ustavu. - Sloboda je, ako ste zaboravili,
pravo duša na disanje. Bez slobode, čovjek je sinkopa.
Što? - "Ibidem", suče. - Sine, sad ću ja.
Već 10 min čitam popis tvojih prijašnjih prekršaja.
Ne mogu vjerovati. Lipanj "93. Nasrtaj. Rujan "93., nasrtaj.
Krađa automobila, veljača "94. Kad si se sam branio
i oslobodio citirajući "Sloboda vlasničkih prava
konja i kočije" iz 1799. Vic. Siječanj "95.,
lažno predstavljanje kao policajac. Nanošenje teških
tjelesnih ozljeda, krađa, opiranje uhićenju, iz svega
si se izvukao. Bio si u nekoliko domova. Država te
premjestila iz tri zbog ozbiljnog psihičkog
maltretiranja. Drugi sudac bi možda suosjećao, ali udario
si policajca. Ideš u zatvor. Prijedlog o raspuštanju
se odbija. Jamčevina je 50.000 dol. - Hvala.
Skylar? Will ovdje. - Tko? - Will. Duhovit, zgodan dečko
kojega si upoznala u baru. - Ne sjećam se da sam upoznala
nekog takvog. Sjetila bih se. - Ovdje ružni, neugledni,
krezubi gubitnik koji se nalijao i dosađivao ti.
- Oh, Will? Sjećam se. Kako si? Pitala sam se
hoćeš li me nazvati.
Pričekaj malo.
Kako je, dušo? Hoćeš malo moje guze? - Sjećam te se
iz maloljetničkog doma. Kako si?
Oprosti. Možemo se naći ovaj tjedan? Sjesti u kafić
i jesti karamele. - Sjajno. Može. Gdje si?
Malo vjerojatno, ali možda studiraš pravo?
Sjedni. - Hvala.
Lijepo smo popričali.
Koga vraga hoćete? - Ja sam Gerald Lambeau.
Profesor kojemu si rekao da se jebe.
Što hoćeš, jebem ti? - Razgovarao sam sa sucem.
Pristao je pustiti te pod moj nadzor. - Doista?
Ali pod dva uvjeta. - Koja? - Moraš mi se javljati svaki
tjedan. - Zašto? - Da radiš na zadatku koji si počeo.
I učiš naprednije matematičke kombinacije.
Matematika s ograničenim brojem elemenata.
Zvuči zamamno. - Drugi uvjet je da odlaziš psihijatru.
Ja sam odgovoran za podnošenje izvješća o tome.
Ako ne ispunjavaš jedan od ta dva uvjeta, ideš u zatvor.
Radit ću matematiku, ali ne idem psihijatru.
Nije li to bolje nego biti u zatvoru?
Pročitao sam vašu knjigu. Mike je imao isti problem
kao burzovni mešetar Chad. - Točno. Baš tako. Odlično.
Hvala.
Pritisak, ne osuđujem, ne stavljam etikete,
ali to uništava tvoj potencijal. Nema više
lopovštine, budalaština, halabuke. - U pravu ste.
Bože, znam to.
Nećeš se tako lako izvući. Još malo. - Radim neke stvari.
Kakve stvari? - Skrivam ih od ljudi. - Skrivaš? - Izlazim na
određena mjesta. Družim se. - Da? Na kakva mjesta?
Određene klubove. - Lijepo, još. Kakve klubove?
Kao "Fantasy". - Fantasy? - Nije loše. - Još nešto.
Kad uđete, obuzme vas glazba.
Ona glazba... bump... bump... Zaplešete. Tako je... - Da.
Je li teško skrivati da ste homić? - Molim? Što?
Upravo ste me htjeli zaskočiti. - Zaskočiti?
Razočarat ću te... - Meni ne smeta što se guzite.
Guzim? O čemu pričaš?
Teški teorem može biti kao simfonija. Vrlo erotičan.
Ne mogu više raditi za javno dobro. Nije vrijedno.
Što se dogodilo? - Sljedeći tjedan nastupam na državnoj
televiziji. Nemam ti vremena ispričati, a još manje raditi
s onom munjarom. Potpuni luđak.
U svom si krevetu. Koliko ti je godina? - Sedam.
Što vidiš?
Nešto je u mojoj sobi. - Što?
Osoba. Lebdi iznad mene. - Sad si na sigurnom, Wille.
Tamo dolje je. Dira me.
Gdje te dira? - Dira me dolje.
Nervozan sam. - Ne moraš biti nervozan.
Počinje plesati i plesati. Divno je. Jer možemo se dugo
voljeti prije zalaska sunca.
Nebeske rakete u letu. Podnevni ushit...
Imam pametnijeg posla.
Jedan ples? Zbilja ste me hipnotizirali, znate.
Zaboga. - Otišao je. Svalite to na mene. - Rekao sam ti da
surađuješ s tim ljudima! - Gledaj me u oči. - Van.
Ne treba mi terapija. - Dosta! Izlazi van!
Nazvao sam Weintrauba... - Čemu?
Što ćeš učiniti?
Ima jedna osoba. - Tko? - Bio je...
Moj cimer u koledžu.
Povjerenje je veoma važno u vezi. I u kliničkoj situaciji.
Zašto je povjerenje najvažnija stvar u pristupu pacijentu?
Prestanite s oralnom fiksacijom i pridružite se.
Vinnie?
Jer je povjerenje... život. - Vrlo duboko. Hvala, Vinnie.
Uzmi bilješke od brata. Ako vam pacijent ne vjeruje,
neće biti iskren s vama. Tada terapija nema svrhu.
Ako vam ne vjeruju, nećete ih dobiti da spavaju s vama.
Sredite ih dok su ranjivi. To je moj moto.
Odlično, svi ste se uključili. Dobro došli natrag.
Zdravo, Sean.
Dame i gospodo, s nama je veliki čovjek, prof. Lambeau.
Dobitnik nagrade za kombinatornu matematiku.
Zna li netko kakva je to nagrada? Velika stvar.
Kao Nobelova nagrada za matematiku, samo što se ona
dodjeljuje svake četvrte godine.
Velika stvar. Velika čast. To je sve za danas.
Vidimo se u ponedjeljak. Razgovarat ćemo o tome zašto
je Freud uzeo dovoljno kokaina da se njime mogao
ubiti manji konj.
Hvala. Kako si? Drago mi je što te vidim. - I meni.
Imam nešto zanimljivo za tebe. - Trebaš krv i urin?
O čemu je riječ? - Zašto nisi došao na proslavu godišnjice?
Bio sam zauzet. - Nedostajao si nam. - Doista?
Kad smo se zadnji put vidjeli?
Prije Nancyne smrti. - Žao mi je. Bio sam na onoj
vražjoj konferenciji... - Primio sam tvoju sućut.
Zgodno.
Dobro obaranje. - Što je bilo? Dobio si blagu kaznu?
Na uvjetnoj sam. Moram se javljati dva puta tjedno.
Smiješno. Smotao si ih. Morgane, predaj se!
Bille, skini se s njega. Propustit ćemo utakmicu.
Nemam vremena. Imam posla. - Dječak je nevjerojatan.
Nisam vidio ništa slično. - Zbog čega je nevjerojatan?
Čuo si za Ramanujana? - Nisam.
To je čovjek. Živio je prije 100 godina. Indijac.
Točke, a ne perjanice.
Živio je u maloj kolibi u Indiji. Nije bio obrazovan.
Nije imao pristupa znanstvenom radu.
Slučajno je naletio na staru knjigu iz matematike.
Iz nje je ekstrapolirao teorije koje su godinama
zbunjivale matematičare. - Da. Neprestani razlomci.
Poslao ih je Hardyju. - Na Cambridge.
Hardy je odmah prepoznao briljantnost njegovog rada.
Doveo ga u Englesku. Godinama su zajedno radili stvorivši
neke od najuzbudljivijih matematičkih teorija ikad.
Genijalnost tog Ramanujana nema premca.
Ovaj dječak je takav.
Ali je pomalo defanzivan. Trebam nekoga tko će
prodrijeti do njega.
Nekog kao ja? - Da. - Zašto? - Dolazite iz istog mjesta.
Kojeg mjesta? - Iz istog ste susjedstva. - Iz Southiea je?
Genijalni dječak iz Southiea.
Kod koliko psihića si bio prije mene? - 5.
Da pogodim. Barry? Henry? Ne valjda Rick? - Sean,
molim te. Viđaj ga jednom tjedno. Molim te.
S tim dečkom je kao partija pokera. Nemoj mu pokazati
što imaš. Vjerojatno je pročitao tvoju knjigu.
Nije ju lako naći.
Zdravo, Wille. Uđi. Ovo je Sean Maguire. Will Hunting.
Kako si?
Počnimo. - Da, krenimo. Nabrijan sam. Neka liječenje
počne. - Ispričajte nas. - Da, molim te, Tome.
I ti, Gerry.
Da, naravno.
Kako si?
Odakle si iz Sothiea? - Sviđa mi se vaš ured.
Hvala. - Kupujete ove knjige na malo ili šaljete po djecu
psihiće da vam ih kupuju u svescima? - Voliš knjige?
Da. - Čitao si neku od ovih? - Ne znam. - A neku od ovih?
Vjerojatno nisam. - A ove na najgornjoj polici?
Te sam čitao. - Odlično. Što misliš o njima?
Nisam tu zbog izvješća o knjigama. Zašto ih sami ne
pročitate. - Jesam. Morao sam. - Sigurno je trebalo mnogo
vremena. - Jest.
USA, cijela povijest. Svezak 1.
Isuse. Pročitajte Zinnovu "Povijest naroda SAD-a".
Oborit će vas s nogu. - Bolja je od Chomskyjeve
"Manufacturing Consent"? Misliš da je to dobra knjiga?
Vi psihići me zbunjujete.
Trošite novac na pomodne knjige, a to su krive
jebene knjige. - Koje su prave jebene knjige? - Ona koja ti
zaviori kosu unatrag. - Nemam je baš mnogo.
Bilo bi zdravije da si zabiješ cigaretu u guzicu.
Da, ne slaže se s mojom yogom.
Vježbaš? - Vi dižete utege? Nautilus? - Ne, bućice.
Da? Bućice? - Da, prilično. - Koliko dižete? - 140 kg.
Koliko ti dižeš?
Vi ste to naslikali?
Da. Ti slikaš? Rezbariš?
Ne. - Voliš umjetnost?
Voliš glazbu?
Čisto sranje. - Reci mi što zbilja misliš. - Miks linearnog
i impresionističkog stvara zbrkanu kompoziciju.
Imitacija W. Homera, samo što bijelac vesla.
Monet nije bio jako dobar. - Nije to ono što me brine.
Što te brine? - Izbor boja. - Slikano je po brojevima boja.
Po brojevima boja? Boje su fascinantne. - Da? Zašto?
Mislim da ste korak do toga da si odrežete uho.
Da se preselim u južnu Francusku i prozovem Vincent?
Čuli ste izrijek, bilo koja luka u oluji? Možda ste to vi.
U kom smislu? - Možda ste vi usred velike, jebene oluje.
Nebo se ruši na vas, valovi se razbijaju o vašu brodicu.
Vesla samo što nisu pukla. Upiškili ste se u gaće,
kukate za lukom i svim silama se trudite da se izvučete.
Možda ste postali psihijatar. - Pogodak! Sad me pusti da
obavljam svoj posao. Hajde. - Možda ste oženili krivu ženu.
Možda trebaš paziti što pričaš.
Pazi, šefe.
To je to, zar ne? Oženili ste krivu ženu?
Što se dogodilo?
Napustila vas je? Tucala se s drugim?
Još jednom mi uvrijedi ženu i gotov si. Sredit ću te!
Jasno, šefe?
Vrijeme je isteklo. - Da.
Otpust, gospodo.
Dobro si?
Razumjet ću ako ga ne želiš više vidjeti. -Četvrtak u 16 h.
Pobrini se da mali dođe. - Hvala.
Ljupki ste s tim naočalama. - Hvala. - Divno. - Oduvijek sam
željela plavo sjenilo za oči. - Krasno.
Odrasla sam u Engleskoj u lijepoj školi. Bila je to
napredna, organska privatna škola tipa uradi sam.
Zatim Harvard. Poslije, nadam se, medicinski fakultet.
Moj mozak će na kraju vrijediti 250.000 dol.
To zvuči grozno, zar ne?
Donesite mi još jedan mai tai!
Ne, u redu je. Roditelji će biti sretni da ti to plate.
Ne, ja sam sretno platila. Naslijedila sam novac.
Harvard će dobiti sav taj novac? - Stanford.
Idem tamo u lipnju, kad diplomiram. - Dakle, htjela si
iskoristiti ovog mornara i pobjeći? - Prvo sam htjela
vršiti eksperimente nad tvojim tijelom. - Onda dobro.
Želiš vidjeti moj čarobni trik? - Naravno.
Obećao sam.
Ovo je za tebe, Rudolfe. - Čekaj, trebaš moj štapić.
Dotakni me. Neka karamele nestanu. Spremna?
1... 2... 3... Nema ih.
Ispada bolje kad imam zeca.
Ne idem često na sudare. - Koja nesreća za mene.
Znaš što sam mislila. Pomislio si na to. - Nisam. - Jesi.
Doista nisam. - Nadao si se da ćeš dobiti poljubac za
laku noć. - Ne, mislio sam da ću dobiti ševu za laku noć.
Ali zadovoljit ću se poljupcem. - Plemenito.
Hvala.
Ne, nadao sam se poljupcu.
Zašto onda ne obavimo to odmah?
Sada? - Da. Dođi.
Mislim da imam tvoj krastavac.
Opet vi?
Pođi sa mnom.
Što je ovo? Trenutak za čaj između dva muškarca?
Vrlo lijepo. Pale te labudovi? Neki fetiš? Trebali bi tome
posvetiti svoje vrijeme? - Razmišljao sam o onome što
si mi neki dan rekao. O mojoj slici.
Razmišljao sam dugo u noć.
Nešto mi je palo na pamet. Zaspao sam u miran san
i do sada nisam pomislio na tebe. Znaš što mi je
palo na pamet? - Ne. - Ti si klinac. Nemaš pojma o čemu
pričaš. - Hvala. - Nema na čemu.
Nikad nisi bio izvan Bostona.
Nisam. - Da sam te pitao nešto o umjetnosti, dao bi mi
iscrpno izvješće pročitano iz knjiga. Michelangelo.
Znaš mnogo o njemu. Životno djelo, političke aspiracije,
on i Papa, seksualnu orijentaciju, sva djela.
Ali ne bi mi znao reći kako miriše u Sikstinskoj kapeli.
Nikad nisi tamo stajao i gledao u taj divan plafon.
Vidio to.
Kad bih te pitao za žene, da bi mi popis najdražih.
Možda si i ševio par puta.
Ali ne možeš mi reći kakav je osjećaj buditi se kraj žene
i osjećati se doista sretnim.
Ti si težak dječak.
Da te pitam o ratu, nabacivao bi mi se Shakespeareom.
"Još jednom u obranu, prijatelji!"
Ali nisi bio ni blizu rata. Nikad nisi držao najboljeg
prijatelja u krilu i gledao ga kako zadnjim dahom traži
tvoju pomoć.
Da te pitam o ljubavi, citirao bi mi sonet.
Ali nikad nisi gledao u ženu i bio potpuno ranjiv.
Da ne znaš nikoga tko je ravan njenim očima.
Kao da je Bog spustio anđela na zemlju samo za tebe.
Koja će te spasiti pakla. Ne znaš kako je to biti
njen anđeo. Voljeti je, Proći s njom sve. I rak.
Ne znaš kako je spavati na stolici dva mjeseca u bolnici,
jer doktori vide u tvojim očima da se vrijeme posjeta
ne odnosi na tebe.
Ne znaš što je pravi gubitak. To se događa samo kad nešto
voliš više od sebe. Sumnjam da si ikad nekoga tako volio.
Kad te pogledam ne vidim inteligentnog, samouvjerenog
muškarca.
Vidim napuhanog klinca koji se usrao od straha.
Ali ti si genijalac, Wille. To nitko ne poriče.
Nitko ne može razumjeti tvoju oštroumnost.
Ali ti misliš da znaš sve o meni jer si vidio moju sliku.
Rasuo si mi život u komadiće.
Ti si siroče, zar ne?
Misliš da znam koliko ti je život bio težak, kako se
osjećaš, tko si, zato što sam pročitao Olivera Twista?
Po tome mogu spoznati tebe?
Osobno me nije briga, jer sve što od tebe čujem mogu
pročitati u nekoj knjizi.
Osim ako ne želiš pričati o sebi, o tome tko si.
Tada sam fasciniran. Tada pristajem.
Ali ti to ne želiš, zar ne?
Užasnut si onime što bi mogao reći.
Ti si na potezu, šefe.
Halo?
Prof. Valanti, to me vi opet zovete?
Pervertit.
Jebi ga! - Isuse, koga si zvao? - Nikoga. Zaboravio sam broj.
Retardirani. Izašao si na kišu bez broja? - Ne, bio je
to pozivni 900 za tvoju mamu. Ali ostao sam bez sitnog.
Skinimo se s majki, ja sam se baš skinuo s tvoje.
Duhovito. Evo ti 5 centa. - Nastavi mi proturječiti
i vidjet ćeš što će biti. Samo pazi. - U redu!
Samo se zezaj sa mnom!
Nema pušenja.
Kako nije pričao? Bili ste unutra sat vremena.
Sjedio je i brojao sekunde do kraja terapije.
Vrlo impresivno. - Zašto je to radio? - Da dokaže da ne
mora pričati sa mnom, ako to ne želi.
Je li to natjecanje u buljenju između dva klinca
iz istog susjedstva? - Jest. Ne smijem prvi progovoriti.
Znamo vašu teoriju, ali dječak je našao jednostavnu
geometrijsku sliku. - Struktura grananja ne valja.
Dodao je dvije vertikale. - Ali ja mogu zbrajati.
Stvar je kako se grupiraju krajnje točke. - Ako radimo...
Hej, gledajte.
Sve sam zapisao. Jednostavnije je ovako.
Ponekad se ljudima posreći. Vi ste briljantan čovjek.
Jednom sam se vozio zrakoplovom. Sjedio sam.
Kapetan je odrecitirao svoje: "Letimo na visini"...
Ali je zaboravio isključiti mikrofon. Okrene se kopilotu
i kaže mu: "Sad bi mi trebalo da mi ga netko popuši i kava."
Stjuardesa je požurila da ga upozori na mikrofon.
Jedan putnik joj dovikne: "Ne zaboravi kavu!"
Vozio si se zrakoplovom? - Nisam, ali to je vic.
Bolje je kad ga pričaš u prvom licu. - Jest.
Ševio sam, znate. - Zbilja? Blago tebi. - I to žestoko.
Prošli tjedan sam bio na sudaru. - Kako je bilo?
Dobro.
Izaći ćete ponovno? - Ne znam. - Zašto? - Nisam je nazvao.
Bože, ti si amater. - Znam što radim.
Ne brinite, znam što radim. Lijepa je, pametna, zabavna.
Drukčija od djevojaka s kojima sam izlazio. -Nazovi je, Romeo.
Da bih otkrio da nije pametna i da je dosadna?
Sada je savršena. Ne želim to pokvariti. - Možda si ti
sad savršen. Možda to ne želiš pokvariti.
Sjajna filozofija. Provest ćeš cijeli život, a nikoga nećeš
doista upoznati.
Moja žena je znala prdnuti kad je bila nervozna.
Imala je mnoštvo divnih, samo njoj svojstvenih osobina.
Znala bi prdnuti u snu.
Oprosti što ti to pričam. Jedne noći prdnula je tako
glasno da je probudila psa.
Probudila se i pitala: "To si bio ti?" Rekao sam, da.
Nisam joj imao srca reći. - Probudila je samu sebe?
Mrtva je već dvije godine, a sjećam se takvih sranja.
To je divno. Sitnice kao to. One mi najviše nedostaju.
Njoj svojstvene osobine za koje sam samo ja znao.
To ju je činilo mojom ženom. I ona je znala detalje o meni.
Sve moje sitne grijehe. Ljudi to zovu nedostacima.
Ali nije. To su dobre stvari.
Biramo koga ćemo pustiti u svoje male uvrnute živote.
Nisi savršen, kompa. Da ti skratim nervozu, djevojka
koju si upoznao, ni ona nije savršena. Pitanje je samo
jeste li savršeni jedno drugom.
To je najvažnije. To je intimnost.
Jedini način da to saznaš je da pokušaš. Nećeš to naučiti
od starog prdonje kao što sam ja. I da znam, ne bih
rekao upišancu kao što si ti.
Zašto? Rekli ste mi sve ostalo, zaboga! Pričate više
od svih psihića koje znam. - Ja samo predajem ta sranja,
nisam rekao da znam kako se to radi.
Preženit ćete se? - Moja žena je mrtva.
Obratite pozornost na riječ preženiti. - Mrtva je.
To vam je sjajna filozofija, Sean. Provest ćete cijeli
život, a nikoga nećete doista upoznati.
Vrijeme je isteklo.
Gdje si ti? - Oprosti, bio sam zauzet. - I ja.
Mislila sam da ćeš nazvati.
Bilo nam je lijepo. - Jest. - Oprosti, upropastio sam.
Nisi.
U redu je.
Dopustit ćeš mi da opet pokušam? Da te opet izvedem?
Ne mogu.
U redu. - Oh, ne nikad više. Samo ne mogu sada.
Imam zadatak iz kemije koji moram riješiti.
Zvuči zanimljivo, ali je strašno dosadno.
Neki drugi put. - Sutra? - Dobro.
Zašto si tu? - Nisam mogao čekati do sutra.
Odakle ti to? - Spavao sam s nekim iz tvog razreda.
Nadam se da nosi sandale i smrdi joj iz usta.
Idemo se zabavljati. - Ne, moram učiti. - Zašto?
Sutra imaš operaciju? - Ne. - Idemo.
Bože! Moj pas pobjeđuje!
Hajde, Misty! Pobjegni iz čopora!
Evo ga! Misty, trči!
Pobijedili smo. - Potpuno je pobijedio!
Ovdje si odrastao? - U blizini. Južni Boston.
Još sam uzbuđena zbog pobjede. - Tako si sretna.
Kako je to izgledalo? - Normalno. Ništa posebno.
Imaš mnogo braće i sestara? - Imam li ih mnogo? - Da?
Ja sam irski katolik. Što misliš?
Koliko? - Nećeš mi vjerovati.
Hajde, 5? 7... 8... koliko? - 12. velike braće. - Nemaš!
12? - Kunem se. Ja sam sretni 13-ti. - Svima znaš imena?
Da, braća su mi. - Kako se zovu?
Marky, Ricky, Danny, Terry, Mikey, Davy, Timmy, Tommy,
Joey, Robby, John, Brian. - Ponovi. - Marky, Ricky, Danny,
Terry, Mikey, Davy, Timmy, Tommy, Joey, Robby, John...
I Willy. - Will.
Sve ih viđaš? - Da, svi žive u Southieu. Živim s trojicom.
Želim ih upoznati. - Učinit ćemo to.
Čitao sam vašu knjigu sinoć. - Dakle, ti si taj.
Još savjetujete veterane? - Ne. - Zašto? - Odustao sam
kad mi se razboljela žena.
Zapitali ste se kakav bi vam život bio da niste upoznali
svoju ženu? - Bi li mi bilo bolje bez nje? - Ne bolje.
Nisam tako mislio. - U redu je, to je važno pitanje.
Loša vremena te usmjere na dobre stvari koje nisi
primjećivao. - Ne žalite što ste je upoznali?
Zbog boli koju sad osjećam? Žalim zbog mnogih stvari,
ali nisam požalio ni zbog jednog dana provedenog s njom.
Kad ste znali da je ona prava? - 21. Listopada, 1975.
Isuse, znate točno dan? - Da.
Tada se igrala 6. utakmica Svjetskog prvenstva.
Najvažnija utakmica Red Soxa u povijesti. Prijatelji i ja
spavali smo na pločniku cijelu noć da bi kupili ulaznice.
Imali ste ulaznice? - Na dan utakmice sjedili smo u baru
i čekali početak. Tad je ušla jedna djevojka.
Sjajna utakmica. Na kraju 9. napada, Carbo izjednačuje
na 6:6. Trajala je da 12. Napada. Na kraju 12. napada,
ulazi Carlton Fisk, Old Pudge. Staje na ploču.
Neobična postava.
Opalio je lopticu. Odletjela je preko lijevog polja!
35.000 ljudi je na nogama. Viču za loptom.
Fisk zamahne kao luđak. Prijeđi preko!
Zatim je potrčao na polje! Poludio je. 35.000 ljudi
nahrupilo je na teren. - Obarao je ljude! - Maknite se!
Imao si ulaznice za tu utakmicu? Pojurio si na teren?
Ne. Nisam bio tamo. - Što? - Bio sam u baru s budućom
ženom. - Propustio si Fiskov home run da bi sjedio u baru
s ženom koju si tek upoznao? - Trebao si je vidjeti.
Bila je divna. Zaslijepila je prostoriju. - Da je sama
Helena Trojanska! Šesta utakmica! Prijatelji su ti
to progutali? - Morali su. - Što si im rekao?
Stavio sam ulaznicu na stol i rekao: "Moram biti s jednom
djevojkom".
Moram biti s jednom djevojkom? To si im rekao? Pustili su te?
Vidjeli su mi u očima da sam ozbiljan. - Šališ se?
Ne, Will. Zato sad ne govorim o nekoj djevojci koju sam
vidio u baru prije 20 god. I kako žalim što joj nisam
prišao. Ne žalim zbog 19 god u braku s Nancy,
niti za 6 god koje sam morao prestati raditi kad se
razboljela. Niti zbog zadnje godine kad se jako razboljela.
A nipošto ne žalim što sam propustio vražju utakmicu.
To je žalosno.
Bilo bi lijepo gledati tu utakmicu. - Nisam znao da će
Pudge doći do home runa.
Korisna sam na terenu. Izuzetno sam visoka.
Nisi toliko visoka. - Zakucavam.
Hoću li igrati za NBA? Zasigurno.
Zašto uvijek ostanemo ovdje? - Jer je ljepše nego kod mene.
Nikad nisam bila kod tebe. - Znam.
Kad ću upoznati tvoje prijatelje i braću?
Ne dolaze često ovamo. - Mogu ja otići u južni Boston.
Daleko je.
Skrivaš mene od njih ili obrnuto.
Dobro, ići ćemo. - Kada? - Ne znam, sljedeći tjedan.
Ako ti kažem da više neću spavati s tobom dok me ne
upoznaš sa svojim prijateljima?
4.30 h je. Vjerojatno su budni. - Muškarci su besramni.
Ako ne razmišljate pimpekom, onda govorite u njegovo ime.
U ime mog pimpeka, mogu dobiti nešto unaprijed? - Pitajmo.
Situacija ne obećava. - Što? - Chuck? Ništa, spavaj.
Rekla ti je da ćeš igrati za NBA. Mislim da ima nade.
Bolje nabavi sezonske ulaznice.
Planiram to. Visoka sam. Volim nositi kratke hlačice.
Nisi toliko visoka. - Jesam. Možda sam za trice.
Ja sam za home run.
Prestani miješati sportske metafore.
Vilenjak je zabio kurac u majmunovu guzicu, a Morgan
kaže, meni ne smeta!
Ne mogu vjerovati da si doveo Skylar kad smo mrtvi pijani.
Da, mi smo rijetko pijani. - Kad moj ujak Marty počne
piti, ne trijezni se 6-9 mjeseca. Ispričao sam vam
što se dogodilo kad ga je zaustavila policija?
Reći ću vam što se dogodilo mom ujaku Martyju.
Morate to čuti. - Uvijek priča neke priče. Ovu smo već čuli.
Ipak je ispričaj.
Hoću, hvala. Sad me svi slušate.
Moj ujak Marty se vozio kući. Zabio se u drvo.
Pijan ko" zemlja. Oduzet.
Policajac ga je vidio i izvukao iz auta. Ujak mi je
bio u gabuli. Rekao mu je da hoda po crti, a on povrati
po policajcu. Ovaj odmah vidi da je ujak pijan, želi mu
staviti lisice i privesti ga. Kad odjednom čuje jaki prasak.
Policajac se prestraši i okrene. - Pucanj? - Ne.
Već si čuo tu priču.
Drugi čovjek se zabio u drvo. Dogodila se nesreća.
Kako je mogao čuti drugi... - Umukni! - Izluđuješ me.
Umukni! - Znaš tu priču. - Kaže mom ujaku da ostane tu.
Policajac odjuri niz cestu da pomogne unesrećenima.
Nekoliko minuta nakon što je ležao u svojoj mokraći
i bljuvotini, moj ujak se zapita što radi tamo?
Ustane, uđe u auto i odveze se kući. Sljedeće jutro je
oduzet od alkohola. Čuje kucanje na vratima.
Otvori vrata i pita: "Što je?!". - Sinoć sam te
izvukao iz auta, a ti si mi zbrisao. Ujak kaže da nema
pojma tko je on. Da je cijelu noć bio sa svojom djecom.
Policajac mu kaže da dobro zna tko je on i da ga pusti
u garažu. Što, kaže ujak. Pusti me u garažu.
Odvede ga u garažu, otvori vrata, kad vidi u garaži
policijski auto.
Nevjerojatno. Bio je toliko pijan da se odvezao tuđim
automobilom. Najbolje je što je policajca bilo toliko sram
da nije ništa učinio. Cijelu noć se vozio u ujakovom
automobilu i tražio njegovu kuću.
Koja je poanta tvoje priče? - Izvukao se. To je poanta.
Pitanje. Raščistimo nešto jer nema smisla. - Ima smisla,
da si slušao priču. - Morgane, da vidimo hoćeš li shvatiti
ovu priču.
Dvoje staraca leži u krevetu. Mary i Paddy. Probude se na
svoju 50. godišnjicu. Mary zaljubljeno bulji u Paddyja
i kaže: "Paddy, ti si vrlo zgodan čovjek. Volim te.
Želim ti nešto darovati. Poželi što god hoćeš.
Što bi želio?" Paddy kaže: "Mary, lijepa ponuda.
Samo mi jedna stvar nedostaje u ovih 50 god. Volio bih da
mi ga popušiš." Mary se složi s tim. Izvadi zube,
stavi ih u čašu i popuši mu. Nakon toga Paddy kaže:
"To je ono što mi je nedostajalo. Zadrhtala je
zemlja. Predivno, Mary! Volim te! Mogu li ja što
učiniti za tebe?" Mary ga pogleda i kaže; "Poljubi me!"
To je prljavo. - Čuo sam i prljavije.
Vidimo se. - Samo polako.
Skylar, hvala što si došla. Promijenila si mi mišljenje
o ljudima s Harvarda. - Ne žuri sa zaključkom.
Nisu svi kao ja. - Bilo mi je drago. - Čuvaj se.
Polako se udalji od nje. Ne znam što radiš.
Ti ćeš nas odvesti.
Na što ti ja ličim? Idete pješice. Will uzima auto.
Hvala, Chuck. Cijenim to. - Što si se tako uozbiljio.
Prvo ćeš mene odbaciti. - Nisi nam usput. Daleko si.
Ne znači da si faca samo zato što nećeš spavati doma.
Čekaj, rekao si da idemo kod tebe. - Ne večeras.
Niti bilo koju večer. Kad mu vidiš stan, nogirat ćeš ga.
Želim upoznati tvoju braću. - Neki drugi put. - Dobro.
Trebam ključeve.
Kad je stjuardesa to čula, pojurila je u kod pilota.
Povikao sam, ne zaboravi kavu!
Sereš. Nisi to rekao. - Zaboga, to je vic!
Znam osobu kojoj se to dogodilo. - To je vic!
Lako si nas našao? - Ne, uzeo sam taksi. - Timmy, Gerry.
Išli smo zajedno u koledž. - Kako ste. Drago mi je.
I meni. - Želite pivo? - Ne, samo Perrier.
To je francuski naziv za mineralnu vodu.
I par sendviča. Stavi na moj račun. - Namjeravaš ga ikad
platiti? - Da, imam pobjednički listić. - Koliko je jackpot?
12 milijuna. - Neće ti biti dovoljno. - Bit će dovoljno
za tvoju promjenu spola.
Kikiriki? - Ne, hvala.
Htio si razgovarati o Willu. - Čini se da dobro ide.
Čini se.
Razgovarali ste o njegovoj budućnosti? - Ne, još se mučimo
oko prošlosti. - Trebali bi. Stalno mi zvone telefoni
s ponudama za posao. - Kakvi poslovi? - Najnovija dostignuća
u matematici, istraživanja. Mjesta na kojima se mozak
kao što je Willov ničime ne sputava.
Sjajno je da ima ponuda, ali nije još spreman za to.
Nisi razumio, Sean. - Što nisam razumio?
Da vam se ne lijepe prsti.
Time, možeš nam pomoći? Da vidimo tko je dobio okladu.
Jesi li čuo za Jonasa Salka?
Našao je lijek za dječju paralizu. - Alberta Einsteina?
Čuo si za Geralda Lambeaua? - Nisam. - Hvala, Time.
Tko je dobio okladu? - Ja.
Ne radi se o meni.
Ja nisam ništa u usporedbi s tim mladićem.
Znaš tko je Gerald Lambeau? - 1905 su mnogi profesori bili
poznati jer su studirali. Ali je švicarski činovnik
u državnom zavodu za patente, koji se u slobodno vrijeme
bavio fizikom, bio taj koji je promijenio svijet.
Zamisli da je Einstein odustao od toga i opijao se sa svojim
prijateljima u Beču. Svi bismo bili uskraćeni.
Tim nikad ne bi čuo za njega. - Vrlo dramatično, Gerry.
Nije, Sean. Taj dečko ima dar. Nije ga imao tko
usmjeriti, ali mi to možemo. - 1960. jedan je mladić
diplomirao na sveučilištu u Michiganu. Bio je sjajan
u matematici. Osobito za harmonijske funkcije.
Otišao je na Berkeley, bio asistent i mnogo obećavao.
Preselio se u Montanu i digao u zrak natjecanje.
Tko je to bio? - Ted Kasczynski. - Tko?
Tko je Ted Kasczynski? - Bombaš.
Na to sam mislio. Moramo usmjeriti tog malog.
Može dati svoj doprinos svijetu. Možemo mu pomoći.
Usmjeravanje je jedno, manipuliranje drugo.
Sam će... - Ne sjedim kod kuće i razmišljam kako ga uništiti.
S 19 god bavio sam se višom matematikom.
20 god kasnije, dobio sam nagradu. - Možda on nema iste
želje kao ti. Ima važnijih stvari od te nagrade.
Ovo je suviše važno, Sean. Više od osobnog nadmetanja.
Razgovarajmo o dječaku. Dajmo mu vremena da otkrije
što želi. - Divna teorija. Tebi je učinila čuda.
I jest, ti arogantna huljo!
Žao mi je što sam došao ovamo iz poštovanja.
Htio sam da budeš informiran. - To je lijepo. - Dječak je sad
na razgovoru kod McNeila.
Wille, nisam baš siguran da te razumijem. Nudimo ti posao.
Nitko ne radi bez predujma. Ako nađete takvog, svaka čast.
Ali taj vas neće predstavljati kao ja. - Nudimo ti 94.000 dol
godišnje, plus beneficije. - Predujam!
Predujam. - Želiš da ti odmah damo gotovinu?
Polako. Nisam to rekao. U vašoj situaciji, vama bi
odgovaralo kad bih ja imao odmah 200 dol u džepu.
Ne znam mogu li... Larry? - Imam 73 dol. - Primaš ček?
Znate što? Sumnjate. Da, vi!
Ne znam kakva je vaša reputacija, ali nakon ovog
sranja koje ste htjeli izvesti, raspitat ću se.
U poslu imamo ranije dogovoren razgovor s odvjetnikom.
Doviđenja, gospodo. Dok ne osvane taj dan, marljivo
radite.
Kako ti ide? - Dobro.
Dobro.
Trebaš pomoć? - Ne! - Daj da zavirim. Igrat ćemo košarku.
Ne.
Važno je da naučimo ovo. Vrlo važno. Meni.
Ostanimo ovdje cijeli dan. - Da, ostanimo.
Dobro, Njuškalo, vidim da me namjeravaš gnjaviti.
Da te nešto pitam. - Dobro.
Imaš fotografsku memoriju? - Ne znam. Jednostavno pamtim.
Kao što ti pamtiš telefonski broj. Jednostavno ga upamtiš.
Učio si organsku kemiju? - Malo. - Iz zabave? - Da.
Organska kemija iz zabave! Jesi li ti lud?
Potpuno si skrenuo? Nitko to ne uči iz zabave.
Nema svrhe nekomu kao što si ti. - Kao što sam ja?
Nekomu što mu vrijeme prolazi u zabavi. Teško bi rekli
da ti to ima svrhu.
Na Harvardu ima mnogo pametnih ljudi. Čak i oni
moraju učiti jer je to veoma teško.
A tebi to ide s lakoćom. Ne razmijem kako radi
tvoj mozak. - Sviraš glasovir? - Želim pričati o ovome!
Pričam. Sviraš? - Pomalo. - Kad gledaš u glasovir,
vidiš Mozarta. - Vidim Chopstick. - Beethoven je
gledao u glasovir i imalo je smisla. Jednostavno je svirao.
Sviraš glasovir? - Nimalo. Kad ga gledam, vidim dirke,
tri pedale i drvenu kutiju. Ali Beethoven i Mozart,
oni su ga vidjeli i svirali.
Ne mogu naslikati sliku. Ne mogu zabiti gol.
Ali možeš riješiti moj zadatak iz kemije za manje od sata.
Kad su takve stvari u pitanju, jednostavno sviram.
To je najbolje kako ti mogu objasniti. - Dođi.
Moram ti nešto reći.
Nije pošteno. - Što nije pošteno?
Tu sam već 4 godine, a tek sam te sad srela.
Ipak si me srela.
Budan si? - Nisam.
Jesi.
Hoćeš li poći u Californiju sa mnom?
Molim?
Želim da ideš sa mnom u Californiju.
Sigurna si? - Jesam.
Kako znaš? - Ne znam.
Jednostavno znam. - Kako znaš? - Znam jer tako osjećam.
To je vrlo ozbiljna stvar. Sljedeći tjedan mogli bi biti
u Californiji i ti bi mogla otkriti nešto što ti se ne
sviđa i požaliti što si me pozvala. To je ozbiljna stvar
i ne možeš se poslije povući, da budem u Californiji s
nekime tko je požalio što me pozvao. - Kako požalio?
Ne želim požaliti. Samo želim da ideš u Californiju sa mnom.
Ne mogu.
Zašto? - Jer imam posao ovdje. I živim ovdje.
Ako me ne voliš... - Nisam to rekao.
Zašto onda? Čega se bojiš? - Čega se bojim?
Čega se ne bojiš? Živiš u sigurnosti, ništa ti ne
prijeti. Bojiš se učiniti takvo što jer bi se morao
promijeniti. - Ne pričaj mi o mom svijetu! Ti bi se malo
poigrala s dečkom iz predgrađa. Onda ćeš se udati
za bogatog klipana kojega odaberu tvoji roditelji.
Onda ćeš bogatim prijateljima pričati kako si imala dečka
iz niže klase. - Zašto to govoriš? Čemu ta opsjednutost
mojim novcem? Otac mi je preminuo kad sam imala 13 god.
Naslijedila sam novac.
Svaki dan poželim da ga mogu vratiti.
Vratila bih ga iste sekunde kad bih mogla provesti dan
s njim. Ali ne mogu. Ovo je moj život i nosim se s njim.
Nemoj meni srati, kad si ti taj koji se boji!
Bojim se? Čega? - Mene! Da ti neću uzvratiti ljubav!
I ja se bojim! Jebi ga! Želim pokušati! Ja sam barem
poštena prema tebi! - A ja nisam prema tebi?
Što je s tvoje 12. braće?
Nećeš otići. - Što želiš znati? Da nemam braću? Da sam siroče?
Ne želiš to čuti! - Nisam znala! - Gasili su cigarete
po meni dok sam bio dijete! Ovo nije operacija!
Gadovi su me izboli nožem! Ne želiš to slušati! - Želim!
Nemoj mi reći da to želiš slušati! - Želim! Želim pomoći.
Pomoći? Koji vrag?! Zar mi na leđima piše "Spasi me"?
Djelujem li kao da mi to treba? - Bože! Želim biti
s tobom jer te volim! - Ne laži mi! - Volim te.
Želim čuti da me ne voliš. Ako mi to kažeš...
Neću te više zvati. Izaći ću iz tvog života.
Ne volim te.
Većina ljudi nemaju priliku saznati koliko su sjajni.
Nemaju učitelje koji vjeruju u njih. Žive u uvjerenju
da su glupi.
Nadam se da cijeniš to što on radi. Vidio sam koliko
uživa u radu s tobom, a ne protiv tebe.
Zdravo, Wille.
Tome, donesi nam kavu. - Može.
Da vidimo.
Dobro. Točno je.
Vidiš, poslužio si se McLorenom. - Ne znam tko je.
Ovo ne može biti točno.
Bilo bi veoma neugodno.
Jesi li pomislio... - Siguran sam da je točno.
Možemo ubuduće to raditi u Seanovom uredu?
Odlazim ranije s posla, a promjena me ubija. - Može.
Pomislio si... - Točno je. Ponesite to kući.
Što se dogodilo na sastanku kod McNeila? - Nisam mogao ići.
Imao sam sudar. Poslao sam svog pregovarača.
U slobodno vrijeme radi što hoćeš, ali kad ti ugovorim
sastanak, a ti se ne pojaviš, to se loše odražava na mene.
Onda mi ne ugovarajte sastanke. - Neću.
Otkazat ću ih. Ja ću te uposliti. Htio sam da vidiš
što ti se nudi. - Ne želim provesti život objašnjavajući
gluposti.
Pokaži mi malo zahvalnosti. - Zahvalnosti? Znate li koliko
je to meni lagano? To je obična šala. Žao mi je što
vi to ne možete, jer ne bih morao gledati kako tumarate
i sve sjebete!
Imao bi više vremena za opijanje? - Tako je.
Vjerojatno samo gubim vrijeme ovdje.
U pravu si.
Ja ne znam ovo.
Ali ti znaš. Samo šačica ljudi vidi razliku među nama.
Ali ja sam jedan od njih. - Žao mi je. - I meni!
Često poželim da te nisam upoznao.
Tada bih mogao spavati noću. Ne bih hodao u krug sa
spoznajom da postoji netko kao ti.
Ne bih morao gledati kako sve to odbacuješ.
Bille, stani. Čuješ to?
Morgan!
Ako opet gledaš porniće u maminoj sobi, istući ću te!
Kako je, dečki?
Drkaj u svojoj kući. To je prljavo. - Nemam video.
Daj, nemoj u mojoj rukavici. - Nisam je rabio. - To mi je
iz juniorskih dana.
Čime želiš da to radim?
Što je s tobom? Drkaš u baseball rukavici?
Samo sam se njome obrisao.
Ne drkaj u sobi moje mame, molim te. - Imaš još neki
video u kući? - To je otužno, brate.
Zašto bih trebao raditi za Državnu sigurnosnu agenciju?
Radio bi na suvremenoj tehnologiji kakvu nisi još
vidio, jer je strogo povjerljiva. Visoke teorije,
matematički kaos, viši algoritmi... - Otkrivanje
kodova. - To je jedan od aspekata. - Time se bavite!
Vi držite 90 posto udruženog rada tajnih službi.
Sedam puta ste veći od CIA. - Ne volimo se hvaliti time.
Ali u pravu si.
Ja mislim da pitanje nije zašto bi radio za NASA-u,
pitanje je zašto ne bi radio? - Zašto ne bih radio za NASA-u?
Teško pitanje. Pokušat ću odgovoriti. Stavite mi kod
na stol koji nitko ne zna dekodirati. Pokušam i uspijem.
Sretan sam. Uspješno sam obavio posao. Ali možda je
taj kod lokacija pobunjenika u Africi ili Srednjem Istoku.
Bombardirate selo gdje se pobunjenici skrivaju.
1500 ljudi koje ne poznam i nisu mi se zamjerili
bude ubijeno.
Političari kažu, pošaljite marince i osigurajte područje.
Neće njihova djeca poginuti tamo. Kad su oni na redu,
dobiju odsluženje unutar zemlje. Bit će to klinac iz
Southiea koji će dobiti šrapnel u guzicu.
Vratit će se, tvornica u kojoj je radio preselila se u
zemlju iz koje je upravo došao. A tip koji ga je
ustrijelio radit će njegov posao za 15 centa, bez pauze.
Jedini razlog što je bio tamo je prisiliti vladu da
nam prodaju naftu po nižoj cijeni. Naftne tvrtke su se
čarkale tamo da podignu cijenu domaće nafte i izvuku
korist za sebe. Ali ne pomaže mome kompiću jer plaća
2.50 dol galon. Polako dovuku naftu natrag, možda čak
uposle kapetana koji voli martinije i vozi slalom
između ledenjaka. Udari u jednog, prolije naftu
i uništi sav živi svijet u Sjevernom Atlantiku.
Sad je moj kompić bez posla, ne može si priuštiti vožnju,
odlazi na razgovore za posao, što je pušiona jer mu šrapnel
izaziva hemoroide. Gladuje, jer kad pođe jesti,
jedino što poslužuju je riba iz Sjevernog Atlantika
sa Castrolom.
Što ja mislim? Pričekat ću nešto bolje.
Dok čekam, mogao bih upucati mog kompića, uzeti mu posao,
dati ga njegovom zakletom neprijatelju, podignuti
cijene nafte, bombardirati selo, ubiti malog tuljana,
pušiti hašiš i pridružiti se Nacionalnoj gardi.
Mogli bi me izabrati za predsjednika.
Misliš da si sam? - Što? - Imaš li srodnu dušu?
Definirajte mi to. - Nekoga tko te motivira.
Imam Chuckiea. - Ne, on ti je obitelj. On bi sve učinio
za tebe. Mislim na nekoga tko te otvara, dira ti dušu.
Imam... - Koga?
Mnogo njih. - Imenuj ih. - Shakespeare, Nietzsce,
Frost, Kant, Pope, Locke... - Super, ali oni su mrtvi.
Meni nisu. - Ne razgovaraš s njima.
Ne možeš im se obratiti. Ne bez mirišljavih soli.
O tome ti pričam.
Nikad nećeš imati takav odnos ako se bojiš načiniti prvi
korak. Ako je sve što vidiš negativno u nedogled.
Na profesorovoj ste strani? - Poštedi me tog sranja.
Nisam htio taj posao. - Nije riječ o poslu.
Možeš raditi što god poželiš. Ništa te ne obvezuje.
Koja je tvoja strast? Što želiš? Ljudi cijeli život
slažu opeke kako bi njihova djeca imala priliku kakva
se tebi pruža. - Nisam ništa tražio. - Rođen si s tim.
Ne izvlači se. - Kako to mislite? Što nedostaje
slaganju opeka? Nema ništa loše u podizanju nečijeg doma.
Da. Moj tata je to radio.
Ubijao se od posla da bih se ja mogao školovati.
To je častan posao. Što nedostaje automehaničarima?
Da netko može na posao. To je častan posao. - Jest.
Časno je i voziti se 40 min vlakom da bi klinci u koledžu
imali čiste podove i prazne košare za smeće. Pravi posao.
Tako je. - I to je časno. Sigurno si zato radio taj
posao. Zbog njegove časnosti.
Imam jedno pitanje. Mogao si biti podvornik bilo gdje.
Zašto si došao raditi na najbolji tehnički koledž?
Zašto si se prikradao i završavao formule koje zna
riješiti samo dvoje ljudi na svijetu i zatim lagao o tome?
Ne vidim previše časti u tome, Will.
Što doista želiš raditi?
Biti pastir. - Doista? - Preseliti u Nashuu,
kupiti zemlju, nabaviti ovce i čuvati ih. - Učini to.
Što? - Ako namjeravaš drkati, radi to kod kuće. - Tjerate me?
Da, izlazi van. - Vrijeme još nije isteklo! - Jest.
Neću otići! - Ne odgovaraš na pitanja! Tratiš mi vrijeme!
Mislio sam da smo prijatelji. - Gotovo je s igrom.
Zašto me izbacuješ, Sean?
Ti mi držiš predavanja o životu, promašeni slučaju?
Što tebe pokreće? - Rad s tobom. - Gdje je tvoja srodna
duša? Gdje je ona? - Mrtva je. - Tako je. Mrtva je!
Ona je umrla, a ti si se samo povukao iz igre?
Ja sam barem pokušao igrati. - Pokušao si? Izgubio si!
Neki ljudi pretrpe gubitak, ali pokušaju ponovno!
Pogledaj me. Što želiš raditi?
Ti i tvoja sranja. Imaš beznačajan odgovor za sve.
Postavim ti jednostavno pitanje i ne možeš odgovoriti.
Jer ne znaš.
Vidimo se, Ovčice.
Jebi se. - Ti si pastir.
Pastir. Klipan jedan.
Htio sam te nazvati prije nego što odeš.
Išao sam na razgovore za posao. Ne moram raditi na
gradilištu. - Znaš da to meni nikad nije smetalo.
Volim te.
Wille? - Čuvaj se.
Zbogom.
Will!
Dosta! Gotovi smo! - U tvom sam uredu. Nema ga.
17:10 h je. Kasni sat i deset minuta.
Ako se ne pojavi, moram to prijaviti i ide u zatvor.
Neće biti na mojoj savjesti.
Dobro.
Hvala.
Dobro je.
Kako ti je ženska? - Otišla je.
Otišla? Kamo? - Na medicinski fakultet u Californiji.
Zbilja?
Kada? - Prije tjedan dana.
Pušiona.
Kad ćeš prestati s tim sastancima? - Tjedan dana
nakon 21. rođendana. - Naći će ti neki posao?
Sjedit ću u sobi i rješavati matematičke zadatke sljedećih
50 godina. - Vjerojatno ćeš dobro zarađivati.
Bit ću laboratorijski štakor. - Bolje od ovog sranja.
Što dalje odavde.
Zašto bih to htio? Živjet ću ovdje do kraja života.
Bit ćemo susjedi. Imat ćemo djecu. Vodit ćemo ih na
utakmice.
Najbolji si mi prijatelj, nemoj me krivo shvatiti.
Ako ćeš za 20 god i dalje živjeti ovdje, dolaziti u
moju kuću na utakmice, raditi na gradilištu, ubit ću te!
To nije prijetnja, to je činjenica! - O čemu pričaš?
Imaš nešto što nitko od nas nema. - Zašto ja uvijek
dugujem sebi da učinim ovo ili ono?
Jebi se. Ne duguješ to sebi. Duguješ to meni.
Sutra ću se probuditi u 50-toj i još uvijek raditi ovo.
To je u redu. Ti sjediš na dobitnoj lutriji, a suviše si
kukavica da bi je unovčio. To je glupost.
Učinio bih bilo što da imam to što ti imaš. Isto kao svi
ovi dečki. Uvrijedio bi nas kad bi bio ovdje i za 20 god.
Ne znaš ti to. - Ne znam? - Ne znaš. - Ne znam to?
Reći ću ti što znam. Svaki dan dolazim po tebe.
Izlazimo, popijemo koje piće, zabavljamo se i super je.
Znaš koji mi je najbolji dio? Deset sekunda od kad stanem
i dođem do tvojih vrata. Pomislim da ću pokucati na
vrata, ali tebe neće biti.
Bez pozdrava. Samo si otišao. Ne znam mnogo, ali to znam.
Ovo je katastrofa, Sean. Doveo sam te da mi pomogneš
s dječakom, ne da ga otjeraš. - Znam što radim. - Briga me
i ako se smijete na moj račun! Samo ne potkopavaj moj trud.
Potkopavam? - Taj dječak je trenutačno vrlo krhak.
Razumijem to! Ima probleme. - Kakve probleme? Je li mu
bolje kao podvorniku ili u zatvoru? Ili da se mota
s retardiranim gorilama? - Zašto to misliš? Nemaš pojma!
Može izaći na kraj s problemima, poslom i tobom!
Slušaj me. Zašto se skriva? Zašto nikomu ne vjeruje?
Napustili su ga oni koji su ga trebali najviše voljeti.
Poštedi me Freudovog sranja. - Zašto se druži s retardiranim
gorilama? Svaki od njih bi ti rascopao glavu, da on to želi.
To je odanost. - Dirljivo. - Koga manipulira?
Gura ljude od sebe da ga ne bi napustili. To je
obrambeni mehanizam. 20 godina je sam zbog toga.
Ako ga odbaciš, ponovit će se. Neću to dopustiti!
Ne čini to. Nemoj ga zaraziti idejom da je u redu odustati.
Da bude promašaj. To nije u redu! Ljut si na mene zbog
uspjeha kakav si i ti... - Nisam ljut na tebe.
Ljut si. Prezireš me. Neću se ispričavati zbog svog uspjeha.
Ljut si što sam ja postigao ono što ti nisi.
Zapitaj se želiš li da se i Will tako osjeća.
Da se osjeća promašenim. - Arogantno govno. Zato ne
dolazim na proklete godišnjice. Ne mogu podnijeti
tvoj pogled. Taj sramotni snishodljivi pogled.
Ti misliš da sam ja promašen. Ja znam tko sam. Ponosan sam
na ono što radim. Bio je to moj svjesni izbor.
Nisam pogriješio! Ti i tvoje kolege mislite da sam jadnik!
Ti i tvoja grupa dupelizaca pjevušite, nagrađen, nagrađen!
Zašto si još uvijek u takvom strahu od neuspjeha?!
To je zbog moje nagrade. Idem po nju i dat ću ti je.
Zabij si je u guzicu! Briga me za nju. Poznavao sam te
prije no što si postao matematički bog.
Prištav i nostalgičan, nisi znao ni gdje bi pišao!
Bio si pametniji od mene. Ne krivi mene zbog toga kako
ti je ispao život. - Ne krivim te! Nisi ti u pitanju,
pederčino! Već taj dječak! On je dobro dijete i ne želim
da ga sjebeš kao što si to pokušao sa mnom! Nećeš i kod
njega postići da se osjeća promašen! - On neće biti
promašen! - Ako ga previše tjeraš... - Ja sam ovo što
danas jesam zato što su me tjerali i naučio sam se sam
tjerati! - On nije ti, jasno?!
Vratit ću se. - Ne, uđi. Upravo odlazim.
Te stvari imaju dugu povijest između mene i njega.
Nema veze s tobom.
Što je to? - Tvoj dosje. Moram poslati procjenu sucu.
Nećeš me srušiti, zar ne? Što piše?
Želiš pročitati? - Zašto?
Imaš iskustva s tim? - U 20 god savjetovanja
vidio sam grozne stvari. - Imaš li iskustva baš s tim?
Osobnih?
Da, imam. Nipošto nije dobro.
Otac mi je bio alkoholičar. Opasan pijanac.
Dolazio je kući mrtav pijan i tražio koga će izlemati.
Ja bih ga izazvao da se ne bi iskalio na majci i bratu.
Zanimljive su bile noći kad je nosio prstenje...
Stavio bi ključ za odvijanje, štap i remen na stol...
I rekao da biram. - Ja bih odabrao remen. - Ja sam tražio
ključ za odvijanje. - Zašto? - Da ga sjebem, zato.
Tvog očuha? - Da.
Dakle, Will ima poremećaj zbližavanja. To piše?
Strah od napuštanja?
Zato sam prekinuo sa Skylar? - Nisam to znao. - Jesam.
Želiš pričati o tome? - Ne.
Ne znam mnogo, ali vidiš ovo? Za sve to sranje...
Nisi ti kriv.
Znam. - Pogledaj me, sine.
Nisi ti kriv. - Znam.
Nisi ti kriv.
Znam. - Ne, ne znaš. Nisi ti kriv.
Znam. - Nisi ti kriv. - U redu. - Nisi ti kriv.
Nisi ti kriv. - Ne zajebavaj me.
Nisi ti kriv. - Ne zajebavaj me. Ne ti. - Nisi ti kriv.
Nisi ti kriv.
Bože. Oprosti.
Jebeš njih, u redu?
Izvolite? - Ja sam Will Hunting. Došao sam zbog posla.
Sjednite.
Koji si prihvatio? - Kod McNeila. Profesor mi je to
sredio. Nisam mu još rekao. Otišao sam tamo i pričao
s novim šefom. Čini se da je dobar čovjek.
To je ono što želiš? - Mislim.
Odlično. Čestitam. - Hvala.
Vrijeme je isteklo.
Znači, gotovi smo? - Gotovo je.
Završili smo. Slobodan si.
Želim da znaš... - Nema na čemu, Will.
Nadam se da ćemo ostati u kontaktu. - I ja.
Putovat ću, ali imam automatsku sekretaricu
na koledžu gdje primam poruke.
Izvoli. Nazovi i odmah ću ti se javiti. - Odlučio sam
da ću ponovno zaigrati i vidjeti kakve ću karte dobiti.
Slušaj srce i nećeš pogriješiti.
Hvala, Sean. - Hvala tebi, Will.
Ovo krši odnos doktora i pacijenta? - Samo ako me
primiš za guzicu.
Čuvaj se. - I ti.
Sretno, sine.
Dvije pive!
Dečki, bili ste? - Moram ga odgovoriti. - Zašto ga nisi
spriječio? - Morgan se voli tući. Svaki tjedan ga netko
želi isprašiti. Neće se predati. - Što pričaš o meni?
Tebi sam nešto rekao?
Ne tiče te se. - Idi mi po pivo. - Naručio sam dva piva!
Šupak. - Što je, gade? - Sretan rođendan.
Mislio si da smo zaboravili? - Dođi, sroljo.
Dobro, tko je prvi?
Tu ti je dar.
Što?
Moraš ići u Cambridge na novi posao. Neću te voziti
svaki dan.
Morgan je htio da ti kupimo godišnju kartu za javni
prijevoz. - Nisam to rekao!
Ali sad ti je 21. godina. - Smiješ legalno piti.
Najbolja stvar za tebe je auto. Sviđa ti se? - To je...
Najružniji auto kojega sam ikad vidio.
Hajde. - Kako ste to uspjeli?
Ja i Bill smo prikupili dijelove, a Morgan je prosio
na ulici. - Ja sam imao aparat za varenje lima.
Odličan posao. - Dečko me gnjavio zbog posla pa sam mu
morao dopustiti da pomogne. - Napokon imaš posao?
Imao sam. Opet sam zeznuo. - Kakva je to mašina?
Kosilica? - Pravi 6 cilindrični. - Bill i ja
smo prepravili mašinu. - To je dobar auto.
Mašina je dobra.
Sretan ti 21. rođendan, Wille. - Sretan rođendan, kompa.
Uđi.
Sean, ja... - I ja, Gerry.
Dobro.
Čuo sam da pauziraš. - Malo ću putovati.
Možda pisati. - Kamo ideš? - U Indiju, Kinu, pa Baltimore.
Znaš kad ćeš se vratiti?
Neki dan sam dobio letak. Generacija "72. ima godišnjicu
za 6 mjeseca. - I ja sam ga dobio. - Ako dođeš, častim te
pićem. - Tamo je piće besplatno. - Znam, samo sam
bio ironičan.
Što kažeš na piće? - Dobra ideja. - Hajdemo.
Ja častim.
Ovdje imam dobitni listić. Da, taj je pravi.
To je moja karta za raj. - Znaš koja je vjerojatnost
da dobiješ na lutriji? - 4:1? - 30.000000:1.
Ipak imam šanse.
Kao što imaš šanse da te pogodi grom na ovom stubištu.
I to je moguće, Gerry. 32.000000...
Will!
Nema ga.
Sean, ako te profesor nazove zbog onog posla samo mu reci:
"Oprosti, moram biti s jednom djevojkom. Will".
Gad jedan. Ukrao mi je rečenicu.
movies
Preuzeto sa www.titlovi.com