За да ви покаже как се събира голям оркестър,
Бенджамин Бритън е написал голямо музикално произведение,
съставено от по-малки творби, показващи частите на оркестъра.
Тези творби се наричат вариации,
което означава, че един мотив се свири по различен начин.
Първо ни позволява да чуем мотива, който е прекрасна мелодия
на британския композитор Хенри Пърсел.
Ето мотива, изсвирен от целия оркестър.
Сега г-н Бритън позволява да чуем как четири части на оркестъра
свирят мотива по различен начин. Първо чуваме духовите инструменти -
флейтите, обоите, кларинетите и фаготите.
Сега е ред на брас секцията. Тромпети, тръби, тромбони и туби.
Едно на четири.
А тук г-н Бритън е аранжирал мотива за струнни инструменти.
Омръзна ми да вали! - Виолини, цигулки и челота.
И разбира се - арфа.
Накрая идват ударните инструменти.
Барабаните, чинелите и всичко, което удряте.
След това отново ще чуете мотива на Пърсел така,
както се свири от целия оркестър.
Това е остров Ню Пензънс.
Дълъг 25 километра.
Залесен с борове и кленове.
Пресечен от приливни потоци.
Територия на чикасо.
Няма асфалтирани пътища, но... Ето го Джед с пощата.
...има дълги километри черни пътеки
и ферибот, който пътува два пъти дневно от Стоун Ков.
Годината е 1965-а.
Намираме се в далечния край на Блек бийкън саунд,
прочут с страшната и добре документирана буря,
която ще дойде от изток на 5-и септември.
След три дни.
ЛАГЕР "АЙВЪНХОУ"
Добро утро, Гейдж. - Добро утро, сър.
Делука, инспекция на тоалетните.
МЪЖЕ
Отлично.
Рузвелт, как е въжето? - Ужасно.
Скотак, за какво са дъските? - Правим къща на дървото.
Къде? - Тук.
Не е безопасно. Защо е толкова високо?
Ако някой падне, ще умре.
Вие къде бихте я сложил? - По-ниско.
Какви ги вършиш, Никълби? - Контрол на вредителите. Горя мравки.
Да проверим мястото.
Чорапите - смъкнати, ризата - разгащена,
панталоните - намачкани. Предупреден си за неприличен вид.
Колко фойерверки имаш, Пенгъл? - 16 и половина, сър.
Достатъчно ли са за Хълабалу? Айзъд, донеси още барут.
Редфорд, стой! Видях те!
С каква скорост се движеше? - Проверка на безопасността.
Я пак? - Състоянието изглежда добро.
Само проверявам... - Рисковано шофиране.
Второ предупреждение. Следващият път ти взимам ключовете.
Добро утро, готвач.
Кой липсва? - Шакуски.
Шакуски. - Шакуски.
Шакуски! Закуска!
Шакуски, вътре ли си?
Сам?
Затворена е отвътре.
Избягал е.
Ало, обажда се капитан Шарп. Край.
Капитан Шарп, тук Рендъл Уорд от лагер "Айвънхоу". Край.
Добро утро, Ренди. Какво да направя за теб? Край.
Не съм сигурен.
Имам избягал каки скаут. Край. - Какво означава това? Край.
Явно едно от момчетата е задигнало кану и малко такъми.
5 кила сардини, два спални чувала и въздушна пушка.
и е изчезнало. Край. - Знаеш ли защо? Край.
Не. Оставил е писмо за напускане. Край.
Драги главен скаут Уорд, със съжаление ви информирам,
че вече не съм част от скаутите каки.
Останалите от отряда ще се зарадват да научат това.
Вината не е ваша. Най-добри пожелания, Сам Шакуски.
Най-добре да съобщим на родителите му. Край.
Добре. Край.
Ало, Даян. - Обаждане до Честърфилд.
Задръж линията.
Ало? - Ало, обажда се капитан Шарп.
Здравейте. Получих съобщението. Много ви благодаря.
Семейството ни взе решение.
Това е поредната неприятност на Сам.
Не би било честно спрямо останалите,
затова засега не можем да си го приберем.
Няма причина за тревога. Ще го открием.
Просто протокола изисква да ви уведомим.
Разбирам. А аз ви осведомявам какво е положението при нас.
Малко съм объркан. Не можете да си го приберете?
Боя се, че не. Той е добро момче с добро сърце.
Но няма да е честно спрямо останалите. Той има емоционални проблеми.
С бащата на Сам ли говоря?
Не, сър.
Родителите му починаха преди няколко години.
Ние сме г-н и г-жа Билингсли, приемните родители.
Сам е при нас от миналия юни.
Извинете, сър, аз съм главен скаут Уорд.
Да не казвате, че Сам е сирак? - Това се разбира от само себе си.
Защо, по дяволите, не го пише във формуляра. Простете израза.
Не знам. Какъв формуляр?
Изпратихме му писмо. Вече трябва да е при вас.
Имам избягал скаут. Съобщаваме ви заради протокола.
Казвате, че не можете да го приберете и, че е сирак?
Не знам как да постъпя. Какво да правя с него?
Социалните ще решат.
Те ще се свържат с вас и ще се погрижат за Сам. Успех.
Получихте нарежданията. Използвайте уменията си по ориентиране,
които тренирате цяло лято. Да го намерим и да го върнем в лагера.
Запомнете, това не е просто хайка, а шанс да се справим отлично.
Имате ли въпроси?
Лениво око? - Каква е истинската ви работа, сър?
Учител по математика. Защо? - На кой клас?
Осми. - Трябва ли ви докторат за това?
Не, но ако не си забелязал, в момента сме заети.
Един от скаутите липсва, а това е криза.
Някой друг? Редфорд? - А ако се съпротивлява?
Кой? - Шакуски. Може ли да използваме сила?
Не. Това е мирна, спасителна мисия.
Трябва да го откриете, а не да го наранявате.
Ясен ли съм? - Да.
Чудесно.
Променям отговора си. Това е работата ми.
Главен скаут на отряд 55. Математиката е странично занимание.
Бъдете внимателни. Сега да тръгваме.
При кого е Снупи? - Тук.
Дай му да подуши.
Чух, че избягал, защото семейството му измряло.
Аз пък чух, че изобщо нямал семейство. - Сигурно защото е луд.
Ако го открием, аз няма да съм човека, който е забравил оръжието.
Аз също.
"Айвънхоу" е чак на другия край на острова.
Мислиш ли, че 12-годишно момче може да стигне дотук с кану?
Най-вероятно, не. - Възможно е, адвокате.
Не съм съгласен, адвокате. Ще му трябват поне три дни.
Не повече от два. - Няма да споря.
Съобщете ми, ако видите нещо необичайно.
Дневник на главния скаут. 2-ри септември.
Ден първи от издирването на Сам Шакуски.
Моралът на хората е много нисък, може би,
защото Сам е най-малко популярния скаут в отряда.
Изключително непопулярен.
Объркан съм и се тревожа.
Дано го открием утре.
Дано не падне от скала, да не се удави в езерото или нещо подобно.
Днес е ужасен ден за лагер "Айвънхоу".
Дано утре да е по-добър.
ЕДНА ГОДИНА ПО-РАНО
Каква птица си?
Аз съм врабче, тя - лебед...
Не, попитах каква птица си... ти?
Гарван.
Тук е забранено за момчета.
Скоро ще си тръгна.
Какво е станало с ръката ти?
Ударих огледало. - Как се случи?
Изпуснах си нервите.
Как се казваш? - Сам. А ти?
Сузи.
Не е възпитано да зяпаш.
Готови ли сте? Кой си ти и откъде се взе? Върви си на мястото.
Той те харесва.
Пиши ми. "Сузи Бишъп. Съмърс енд, Ню Пензънс."
Проследиха ли те?
Съмнявам се. - Добре.
Вътре котка ли има?
Можеш ли да разчиташ карта?
Занимавам се с картография.
Днес трябва да изминем половината път, тъй като нямаш опит с преходите
и си с обувките от неделното училище.
Не са от неделното училище. - Заповядай.
Благодаря.
Намираме се тук. Искам да вдигнем лагер в 16:00 часа.
Какво ще кажеш? - Добре.
Искаш ли сушено говеждо? - Добре.
Да тръгваме.
Жадна ли си? - Не, благодаря.
Ако гърлото ти пресъхне, пъхни камъче в устата си и го засмучи.
Може би можеш да утолиш жаждата си и със слюнка.
Понякога можеш да охладиш главата си, ако в косата си вплетеш листа.
Добра идея. Помага и ако не носиш кожена шапка.
Така е.
Можеш да вървиш. Внимавай.
Хвърлиш ли борови иглички във въздуха, можеш да видиш накъде духа вятъра.
Накъде?
Май няма значение, стига да прикриваме следите си.
Ухаеш на парфюм. - На майка ми е.
И аз нося вода.
Чакай тук. - Добре.
Веднага се връщам.
Пази си главата.
Къде се дяна?
Намерих го!
Готово.
Знае, че някой го наблюдава.
Съгласен съм. Чакай, защо го каза?
Не знам, мисля, че ни усеща.
Следвай ме.
Как се справяш с плуването? - Добре.
Счупих училищния рекорд по гръб.
Е, мен не ме бива много, затова нося жилетки.
Внимавай с костенурките. Могат да ти отхапят пръстите.
Добре. - Ще пробвам да хвана някоя.
Усетих нещо.
Някой е писал върху нея.
Пръчката мърда. - Хванала си нещо.
Навий макарата бавно.
Много е вкусна. Умееш да лагеруваш, а?
Аз съм скаут каки. Обучавал съм се за това. По-скоро бях скаут.
Може да дадем вътрешностите и очите на котката ти.
Няма проблем, той яде само котешка храна.
Какво още носиш? Можем да съставим списък.
Добре.
Давай.
Това е грамофона ми. Работи с батерии.
Всъщност е на брат ми Лайнъл. Оставих му бележка.
Обичаш ли музика? - Да.
Това е любимият ми албум, подарък от баба.
Тя живее във Франция.
Това са книгите ми. Обичам фантастични истории
за земни царства или за чужди планети.
Обичам главните герои да са момичета, но не винаги.
Не можах да взема всички, защото тежат много.
Мога да ти дам която поискаш. - Благодаря.
Нося си и ножица за левичари, защото съм левичарка,
ластици, допълнителни батерии, четката ми за зъби и бинокъла.
Забравих си гребена, но ще използвам пръсти.
Тези книги са от библиотека.
В моето училище можеш да взимаш само по една.
А тези ще ги просрочиш.
Крадеш ли?
Защо? Не си бедна.
Един ден може да върна някои. Още не съм решила.
Знам, че е лошо. Мисля, че ги взех, за да имам някаква тайна.
По някаква причина понякога това ме кара да се чувствам по-добре.
Депресирана ли си?
Защо?
Мога да ти дам един пример, но няма да се чувствам добре.
Открих това върху хладилника.
За теб ли е? - Така мисля.
Смееш ли се?
Не е смешно.
Наистина умееш да се сприятеляваш.
Извинявай.
Всичко е наред. - Аз съм на твоя страна.
Знам.
Благодаря ти.
Коя е най-хубавата.
Той сведе поглед. Царството му беше в руини.
Минар прекара длан по повърхността на водата и докосна камъка отдолу.
"Народът ми бе воден от велик и благороден звяр,
а аз вече не виждам лицето му в това отражение."
През това време Франсин почиваше на Полето на Табита.
"Ще има друго време за война."
Сузи, вечеря! Няма да повтарям.
Къде е сестра ви? - Не знам,
но е заела грамофона ми за десет дни, без да пита.
Какво означаваше това?
Скъпи Лайнъл, налага се да взема грамофона ти.
Ще ти го върна до 10 дни. Не казвай на мама и татко.
Ще сменя батериите. Подпис: Сузи Бишъп.
Уолт, къде си, проклет да си? - Тук.
Защо ме кълнеш?
Интересува ли те, че дъщеря ти е избягала от къщи?
Това е подвеждащ въпрос. - Слез да прочетеш бележката.
Главен скаут Уорд потвърждава, че нямат успех.
Прибират се за...
Кой е там?
Добър вечер. Простете, че ви стреснах.
Защо сте тук? Никой не е викал полиция.
Да, знам.
Издирването още не е приключило. С други думи...
И Сузи е изчезнала. Вървете да я намерите.
Тропическият циклон, който се заформи миналата седмица
по крайбрежието на Британски Хондурас, се засили много бързо
и се превърна в урагана Мейбълин.
Очаквайте още информация.
Как можем да й помогнем? Тя има толкова много проблеми.
Става все по-зле.
И чия е вината? Не знам.
95% от избягалите се прибират вкъщи през първите шест часа.
Това не ти помага много сега, все пак е само статистика.
Най-вероятно Сузи се е скрила при някоя приятелка
и играе китайски шах.
Тя няма приятелки.
Как е Лора?
"Как е Лора?" - Имам предвид г-жа Бишъп.
Не разбирам. - Разстроена ли е?
На пътя има бодливо прасе.
Пише си с някакво момче! Планирали са го заедно.
Сам Шакуски. Това е избягалият скаут.
Родителите му са починали. - Господи, какво гледам?
Рисува акварели. Предимно пейзажи, но и няколко тела.
Позирала ли е? - Какво пише?
Скъпа Сузи, имаш превъзходен глас.
Ти беше любимото ми животно в програмата.
Имай предвид... - Скъпи Сам, много ти благодаря.
Вече не съм гарван, защото се развиках на г-жа Лин.
Сега съм синя сойка, но...
Съжалявам да науча, че братята ти са егоисти. Може да се променят.
Понякога хората правят нещо безпричинно.
Скъпи Сам, рисуваш прекрасно, особено дървета и стълбове.
Момичето във водата аз ли съм? Любимият ми цвят е...
Скъпа Сузи, запалих пожар, докато ходех на сън.
Не помня как стана, но приемните ми родители казват, че лъжа.
За съжаление... - Скъпи Сам, отново загазих.
Хвърлих камък през прозореца и майка ми
не може да изчисти стъклата от косата си.
Опитвам да си намеря приятели, но май хората просто не ме харесват.
Донякъде ги разбирам.
Отстраниха ме от училище, защото се сбих с Моли.
Тя каза, че съм превъртяла. Директорът ме мрази.
Знам, че родителите ти нараняват чувствата ти, но все още те обичат.
Това е много важно.
Скъпи Сам, представяй си лицата им, всеки ден, дори това да те натъжава.
Жалко, че не са ти оставили повече свои снимки.
Скъпа Сузи, ето какво планирам. - Скъпи Сам, отговорът ми е "да".
Скъпа Сузи, кога? - Скъпи Сам, къде?
Скъпа Сузи, върви 350 метра на север от къщата ти,
до черния път, който дори няма име.
Завий надясно и върви до края му. Ще те чакам на ливадата.
Какво ли му се е случило?
Не съм сигурна. Мисля, че я търси през нощта.
Откраднала е батериите от фенерчето ми.
Откраднала е батериите от фенерчето.
Мисля, че предполага за нас. - Разбира се, че предполага.
Разбира ли се? - Да.
Защо тогава не се тревожим за това? - Аз се тревожа.
Е, аз не знаех. Поне мислех, че може би греша.
Ти ли го удари? - Не, падна в канавката.
Котешка храна! Мисля, че това е следа.
Нейна е.
Къде отива? - Не знам.
Знаем, че са заедно и са някъде в този район.
Ще предам случая на щатската полиция.
Докато пристигне помощта, давам права на дребния, кльощавия
и момчето с превръзката на окото. Те идват с мен в управлението.
Ренди, ти тръгни пеша по реката с останалите скаути.
Беки, обади се на Джед. Нека обикаля района ниско.
Те ли са? - Да.
Откриха лагерния огън.
Трябваше да сложа повече борови иглички. Да вървим.
Внимавай.
Какво искате?
Търсим те. - Защо?
Защото си беглец. - Не съм. Напуснах скаутите.
Все тая, нямаш това право. А ние бяхме упълномощени.
По своя воля ли ще дойдеш с нас или не?
Помислете. Аз не ви харесвам и вие не харесвате мен.
Защо не ни оставите да изчезнем?
Изкусително предложение, но не става.
Не бива да дружиш с него. - Защо?
Защото е луд. - Може би не го познавате.
Познаваме го по-добре от теб.
Има проблеми заради смъртта на родителите си.
Никълби, завържи го.
Не преминавайте тази пръчка.
Обречен си, Шакуски.
Моли беше права, наистина полудявам.
Бяхме или той, или ние.
О, не.
Намушка Редфорд с ножица за левичари!
Моля, повторете. Край.
Прободна рана в долната част на гърба. Направете място за носилка.
Ще се оправиш. Не е засегнала артерия. Захапи това.
Успя да избегне томахавката ми. - Той е точен стрелец.
Уцели Делука в двете ръце. - Май ще изпуснем Хълабалу.
Къде е Снупи.
Кучи синове. Уцелили са го във врата.
Добро куче ли беше?
Един Бог знае. Но не заслужаваше да умре.
Какво стана? Кой е това? - Направи път, Едгар.
Защо кърви? - Сузи с вас ли е?
В гората е. С Шакуски. - Къде да отида?
В лазарета на форт Ливан. Идваме след вас. Ясно?
Пали мотора. Веднага се връщаме. - Спрете!
Никъде няма да ходите. Дъщеря ни е похитена от един ненормалник.
Пределно ясно е, че двамата действат заедно.
Не се тревожете, тя ще е добре. Сам се оправя добре в гората.
Защо не контролирате скаутите си?
Опитвам.
Спрете! - Престани!
Да, обвинявам него, но също така виня себе си и вас двамата.
Не може да се позволява деца да наръгват хора.
Какви ги говорите? - Тя е жестока. Нападна го.
Вие адвокат ли сте? - Не.
Но ние сме. - Не докосвай жена ми!
Не я докосвай! - Извинете.
Извинете, капитан Шарп!
Както някои от вас знаят, аз научих Сам да се оправя с карти.
Той е умно момче, което се интересува от историята местните жители.
Спомням си идеята му
да проследи старата пътека на чикасите.
Опитвам се да кажа, че може би знам къде отиват.
...в къщичката за птици, където всякакви птици
писукат и летят.
Това е нашата земя!
Да, така е!
Бягай!
Да скочим!
На три! - Едно, две, три!
Всеки от вас, който се е потил на уроци по пиано,
ще изпита съчувствие към...
Тук ми харесва, но името не ми допада.
И на мен.
"5-и километър, Приливен залив." Не звучи добре.
Да го променим. Как да се казва?
Чакай да помисля.
Направих ти бижу.
Ушите ти продупчени ли са?
Хубава е.
Сложи и другата.
Защо все използваш бинокъла.
Помага ми да видя всичко близо, дори нещата да не са особено далеч.
Преструвам се, че това е вълшебната ми сила.
Звучи поетично. Стиховете не винаги имат рима.
Те просто трябва да са творчески.
Каква искаш да станеш, когато пораснеш?
Не знам. Може би искам да преживявам приключения,
а не да стоя на едно място. А ти?
И аз искам да съм авантюрист, а не да зациклям.
Както и да е, не можем да предричаме бъдещето.
Така е.
Има вероятност да подмокря леглото. Имам предвид, през нощта.
Добре. - Казвам го само за всеки случай.
Не искам да се чувстваш оскърбена. - Няма, разбира се.
Тази значка за какво е? - Тази ли?
Не е награда за постижения. Остана от майка ми.
Не е за мъже, но не ме е грижа.
Приемните родители още ли се сърдят, че толкова често имаш неприятности?
Не мисля. Започнахме да се разбираме по-добре.
Чувствам се като в истинско семейство. Не като твоето, но нещо подобно.
Винаги съм искала да бъда сирак.
Такива са повечето от любимите ми герои.
Мисля, че вашият живот е по-специален.
Обичам те, но не знам за какво говориш.
И аз те обичам.
Имам пясък в устата.
Умееш ли френските целувки?
Мисля, че да. Има ли нещо особено в тях?
Езиците се докосват. - Добре, да опитаме.
Усещам го твърдо. - Имаш ли нещо против?
Харесва ми.
Наклони глава настрани.
Можеш да докоснеш гърдите ми.
Мисля, че ще пораснат още.
Лъчът на фенерчето освети мрака на тавана и се насочи към перваза.
Миша дупка, не по-голяма от джобен часовник.
Ерик се наведе и постави ръка пред малкия отвор.
"Подуха - каза той. - Сякаш някой духа срещу пръстите ми."
Кристи завъртя очи и въздъхна.
"Отново е прав - помисли си. - Малките братя подлудяват хората."
Слушам те. Чети.
Втора част.
Не!
Скъпи Сам, съжалявам, че трябва да ти напиша това,
но с г-жа Билингсли решихме, че не бива да се връщаш в дома ни.
Знам, че ще се справиш. Повярвай ми, това е за добро.
На добър час, Хърбърт Билингсли.
Вие двамата няма да се срещнете никога повече.
Няма дори да говорите. Ясен ли съм?
На твое място бих внимавала. Някой ден ще прекалиш с някого
и един Бог знае на какво ще е способен този някой.
Заплашваш ли ме? - Предупреждавам те.
Предаваш семейството си. - Чудесно, това е целта ми.
Съжалявам за това. Не знаех какво е положението.
Не го пишеше във формуляра.
Как изгуби родителите си?
Извинявай, не биваше да питам.
Иска ми се на плажа да имахме време за инспекция.
Щях да те похваля. Лагерът ти беше един от най-добрите, които съм виждал.
Наистина. - Благодаря.
Вече не искаш ли да бъдеш скаут?
Ало, Беки? - Разговор за Ню Пензънс.
Говорете. - Ало, обажда се капитан Шарп.
Здравейте, капитане, обаждам се от социалните служби
във връзка със Сам Шакуски.
Разбрах, че момчето е при вас. - Точно така.
Какво е състоянието му? Имали някакви наранявания?
Добре е. - Чудесно. Как мога да стигна до вас?
Най-бързо ще е със самолет. Джед може да ви докара с пощата.
Ще дойда утре, ако сте съгласен.
Дотогава можете ли да се грижите за него?
Това "да" ли беше?
Отлично. Ще се свържа с вас до края на деня.
Чакайте малко. - Да?
Социалните служби? - Капитан Шарп?
Какво ще стане с него?
Обикновено бихме опитали да му намерим ново приемно семейство,
но с неговата история, това няма как да се случи.
Това означава, че ще отиде в приюта за младежи.
Сиропиталище ли имате предвид? - Кой говори?
Главен скаут Ренди Уорд.
Да, отива в сиропиталище.
Но първо трябва да се направи оценка на психичното му състояние,
за да се реши дали му трябва клинично лечение или електрошокова терапия.
Електрошокова терапия? Че защо? Той не е жесток.
В доклада се споменава за нападение с ножици.
Това беше момичето. - Момичето го направи.
Може би и тя се нуждае от помощ, но това не е наша работа.
Добре.
Ще бъда отзад.
Отивам да отсека някое дърво.
Знам какво чувстваш.
Случвало ми се е да се питам какво правя тук.
"Кой взе това решение?"
"Как можах да направя такава глупост?"
"Защо това все още се случва?"
Ние, жените, сме по-емоционални... - Мразя те.
Не го казвай. - Защо? Наистина го мисля.
В момента вярваш, че е така. Опитваш се да ме нараниш.
Точно така.
Знам какво направи с жалкия, тъп полицай.
Той не е тъп.
Но може би е малко жалък.
Не трябва да го обсъждаме. Не е уместно да казвам това.
Горката Сузи.
Защо всичко е толкова трудно за теб?
Обичаме се и искаме да бъдем заедно. Какво лошо има?
Божичко! Как ще свалим куките?
Признавам, знаех, че ще загазим. Това е вярно.
Знаехме, че хората ще се тревожат, но все пак избягахме.
Но се случи и нещо, което не сме искали.
Когато се срещнахме за пръв път, с нас се случи нещо.
Много красноречиво. Не мога да споря за нищо от това, което казваш.
Но и не се налага, защото си 12-годишен.
Нека си го признаем...
Вероятно си много по-интелигентен от мен.
Сигурен съм в това.
Но понякога дори умните деца бъркат в контакта.
Нужно е време, за да осъзнаеш всичко.
Историята е доказала, че всички хора допускат грешки.
Нашата работа е да ви предпазваме от опасните грешки, когато можем.
Искаш ли да пийнеш?
Закъде бързаш?
Целият живот е пред теб.
Може и да е така. Както и да е, вие сте ерген.
Ти също. - Така е.
Някога обичал ли сте някоя?
Да. - Какво стана?
Тя не отвърна на чувствата ми.
Съжалявам за загубата ти.
Така трябва да се каже.
Дневник на главния скаут. 4-ти септември.
Чух, че отива в поправително училище.
А аз, че ще извадят част от мозъка му и ще го пратят в лудница.
Харесвам момичето му. - Прекалено е мърлява за мен.
Сигурно са стигнали трета база. - Не, само я е опипал.
Облечена или гола?
Проклети да сме.
Това не ни влиза в работата.
Отрядът се държа подло с другаря ни Сам Шакуски.
Държахме се като пълни гадняри.
Защо е толкова непопулярен?
Признавам, може да има емоционални проблеми,
но все пак той е сирак. Вие как бихте се чувствали?
Никълби? Делука?
Лениво око? Гейдж?
Той е наш другар и се нуждае от помощта ни.
Достатъчно ли сме мъже,
за да не позволим да извадят част от мозъка му?
Те бяха готови да умрат един за друг.
Добре. Какво ти е нужно?
За начало, метър и половина тел, стари вестници и лепило.
С други думи, всичко свърши.
Предполагам. Засега.
До второ нареждане.
Точно така. - Разбирам.
Трябва да постъпя правилно, заради всички.
Освен за мен. - Да.
Дано успееш. Вярвам, че ще успееш.
Постъпваш правилно.
Кой знае какво ще се случи, Дъфи?
Вероятно ще се видим утре.
Махай се от комина ми. - Изслушай ме.
Тук сме заради приятелството ни. Ще те измъкнем от острова.
Не, благодаря. - Дойдохме да те спасим.
Няма смисъл. Не и без Сузи.
Как се озова тук?
Измъкнаха ме през шахтата за прането и оставиха кукла в леглото ми.
Отклоняване на вниманието. Браво на вас.
Къде отиваме? - Във форт Ливан.
Братовчед ми Бен отговаря за провизиите за Хълабалу.
Той е скаут сокол, легионер. Ще знае какво да правим.
Можем ли да му вярваме? - Обикновено бих казал "не".
Остави ли бележка на Лайнъл? - Не. Той не умее да си трае.
Пък и може повече да не го видя. - Така е.
Това е северният край на остров св. Джак Ууд,
наречен Лендс енд. Край него има канал, водещ до Брокън рок.
Малка приливна равнина отделя крайбрежието от селището по-горе.
Малка, но процъфтяваща общност.
Барометърът продължава да пада.
Както виждате, вятърът е силен. Вече достига 22 възела.
Часът е 4:35 сутринта.
Поиска ли отсрочка за "Пийбоди срещу Хендерсън"?
Делото беше отложено. - Добре.
Съдията разгледа ли молбата ти в делото "Роджърс срещу Йентоб"?
Да. - Чудесно.
Съжалявам, Уолт.
Вината не е твоя.
За кое точно се извиняваш? - Точно?
За това, което все още те боли. - Половината неща си причиних сам.
Надявам се покрива да изхвърчи и да бъда засмукан в космоса.
Без мен ще си по-добре.
Стига си се самосъжалявал.
Защо?
Ние сме всичко, което имат, Уолт.
Това не е достатъчно.
"Няма да отида - каза Барнаби Джак.
Ще избягам завинаги. Но този път няма да ме хванат."
"Идвам с теб - прошепна Анабел."
Изрусената й коса с вече виждащи се корени се вееше на вятъра.
Барнаби Джак сложи в ръката й нещо с големината на бонбонче.
"Скрий го в чорапа си и бъди готова в полунощ."
Продължи да четеш.
Продължавай, слушаме. - Хубава е.
"Той скочи от прозореца и падна в току-що навалелия сняг."
Къде е грамофонът ми?
Няма да повярвате, сър. Главният скаут е изгубил отряда си.
Гръм да ме удари! Кой е този глупак?
Не знам, сър.
Веднага се връщам.
Зад шатрата за закуски има развален автомат за дъвки.
Все ми е тая как го правите по родните си места.
Ако искате бонбони, намерете пари.
Братовчеде Бен? - Връщам се след пет минути.
Това той ли е? - Сам Шакуски, напуснал Отряд 55.
Много го търсят. Какво има в кутията? - 76 долара, предимно в монети.
Дай ми ги. Умееш ли да плаваш? - Да, сър.
Има лодка край Брокън рок. Капитанът ми е длъжник.
Ще видя дали може да те вземе като екипаж.
Трудно е, но е по-добре от електрошокова терапия.
Благодаря, сър. - Къде е шатрата-параклис?
Ей там, но свещеникът е болен. Защо питаш.
Искам да взема и жена си.
Но още не сме женени. - Ти ли си момичето му?
Да. - На практика, аз съм цивилен писар.
Имам правото да обявявам раждания, смърти и бракове.
Малко сте млади. Имате ли разрешение? - Не.
Не мога да ви предложа истински съюз,
защото няма да издържи в щатския, окръжния или който и да било съд
заради възрастта, липсата на разрешение и родителско съгласие.
Но ритуалът носи важна морална тежест върху самите вас.
Не можете да го направите необмислено. Погледнете ме в очите.
Обичате ли се? - Да.
Готови ли сте за тази стъпка? - Да.
Не ме слушате. Ще перифразирам. - Малко бързаме.
Дъвчеш ли? Изплюй дъвката, сестро. Всички да изплюят дъвките.
Не обичам наперено държание. Това е най-важното решение в живота ви.
Отидете до батута и го обсъдете, преди пак да отговорите прибързано.
Сигурни сме. - Добре, да направим кръвна проба.
Пред погледа на Бог и с правомощията, които са ми дадени,
освещаваме този ден - 5-и септември, 1965-а година.
Това е кратката форма. Някой да възразява?
Обикновено никой не се обажда. Скотак?
Може ли да им заемем дребните? Тревожа се за бъдещето им.
Това ми е таксата. - Какво мислиш?
Не знам. - Току-що казах, че ще ги задържа.
Добре де, могат да вземат тенекето.
Подпишете тук и тук.
Вземете копието, оставете Библията и да вървим.
Къде отиват?
Доколкото разбрах, ще работи на лодката.
Желая им всичко хубаво. - И аз.
Аз също. - Май се връщат.
Побързай, моряко. - Какво стана?
Тя си забрави бинокъла в шатрата.
Оставете го. - Не можем, той е вълшебната й сила.
Между другото, уби кучето си.
Снупи ли?
Нямаше как да се избегне.
Защо ме смяташ за свой враг?
Приятелката ти ме намушка с ножица за левичари.
Вече ми е съпруга.
Поздравления.
Благодаря, но имах предвид от самото начало.
Защо не ме харесваш?
Защо, след като никой не те харесва?
Беглецът е тук! Спрете го!
От този момент нататък, никога няма да се бия.
Елате да ме хванете, копелета!
Добре съм.
Последвайте ме.
Рота, напред!
Капитан Шарп, открихме изчезналия отряд.
Напуснаха лагера и ги преследваме. Придружава ги 12-годишно момиче.
Изчакайте, командир Пиърс.
Джед, отивай към св. Джак Ууд. Кажи на социалните, че момчето е там.
Прието. Отиваме. - Уведоми Бишъп, че Сузи е там.
Ренди, чу ли? - Да. Отивам натам.
Ало? - Г-н Бишъп?
Господи! Събери момчетата!
Тръгваме! Веднага!
Контролна кула, тук е Джед. Нови координати - А-2-2-7-1-5.
Доста е мрачно. Бих искал да кацна, преди да стане страшно.
Дръжте се, социални служби.
Бурните води достигнаха бента при Блек бийкън.
Възможни са наводнения. Вземете предпазни мерки.
Идва насам. - Открихте ли ги?
Пригответе се да отидем нависоко.
Църквата "Св. Джак" ще е наше убежище по време на бурята.
Всички скаути да се съберат пред палатката ми.
Внимание, рота! Пригответе се за...
Кой е този?
И ти се наричаш скаут каки? - Моля, сър?
Къде е отряда ти, кучи сине? - Не са ли при вас?
Могат да загинат!
Отнемам ти командването.
Внимание, рота! Пригответе се за евакуация!
Сър, взехте ли лекарството си?
Ей сега идвам.
Останете по местата си!
Докладвайте положението. - Всички са на лице, главен скауте!
Добре, момчета, ще трябва да тичаме! След мен!
Тръгвайте!
Хайде!
Кой командва тук? Какво става, Ренди?
Свалете командира от мен!
Сузи? - Сузи? Сам?
Отново избягаха.
Трябва да излезем. Нужни са ми доброволци.
Ти, ти и ти. И ти ли? - Добре ели си?
Разбира се.
Къде е момчето? - Все още не знаем.
Това е неприемливо. - Какво очаквате да кажа?
Някой да донесе кафе на Джед.
Вие сте капитан Шарп. - Да.
Аз съм социални грижи. Оставих момчето на вас.
Вие отговаряте за сигурността му. Казаха ми, че го е ударила мълния.
За пръв път чувам. - Вярно е.
Главен скаут Уорд, предполагам. - Да, госпожо.
Репутацията ви предхожда.
Вие двамата сте най-некомпетентни настойници, които съм имала нещастието
да срещна в 27-годишната си кариера.
Какво ще кажете в свое оправдание?
Не можете да го направите. Там жив ще го изядат.
Къде? - Как се казваше мястото?
Приют за младежи. - Звучи като затвор.
Намерете момчето и го предайте на социалните служби.
Нищо друго не зависи от вас. - Може ли да продължим издирването?
Сузи още е навън. - Кои сте вие?
Уолт и Лора Бишъп, дъщеря им е изчезнала.
Родителите на бандитката? - Възразявам. Била е нападната.
Извинете, искам всички подробности. Къде е раненият скаут?
Ето го.
Скаут Редфорд, сър. - В какво състояние е?
Може да има лека бъбречна недостатъчност. Ето доклада.
Нямаме време. - Да вървим.
Спрете! Никой няма да ходи никъде.
Никой няма да му прави електрошокова терапия.
Обвинявам ви за нарушаване на реда. Призовавам ви да се явите...
И аз ви обвинявам! Обвинявам ви в лошо отношение...
Какви ги говорите? - Няма да го позволя!
Вижте!
Изчезнаха. - Кой?
Сузи? - Сам!
Тук ли са? - Къде отидоха? Отговорете ми!
Стойте! Спрете!
Останете тук. - Вземете това.
Къде отивате? Какво правите? Слезте!
Социалните служби, чувате ли ме? Край.
Може да се наложи да плуваме.
Колко е дълбоко? Не си нося жилетката.
Не знам, но ако е плитко, ще си счупим вратовете.
Дръж се за мен.
Добре.
Не, не съм женен, но съм полицай. - Молбата се отхвърля. Съжалявам.
Не мога да го позволя. Край.
Адвокатите, какво казва правото? Край.
В този щат бих оспорвал. - Съгласна съм.
Проверете член 15 от кодекса за цивилните правомощия.
Ничие искане не може да бъде отхвърлено, без да бъде разгледано.
На три. - Почакай.
Ако ще се самоубием или ни заловят и повече не се видим,
благодаря ти, че се омъжи за мен.
Радвам се, че те познавам, Сузи.
Мисля, че мълнията още те държи. - Да скочим.
Да не сте посмели!
Кажете му. Край.
Капитан Шарп предложи да поеме отговорността на приемен родител.
Иска да живееш при него.
Това устройва ли ви, г-н Шакуски?
Какво ще кажеш, приятел?
Слизаме. Край.
Слизат. Край.
Не се пускайте.
Департаментът по стихийните бедствия смята бурята при Блек бийкън
за най-унищожителното събитие в региона
през втората половина на 20-и век.
Надигнала е шест прилични вълни и е нападнала острова
със силни ветрове и много вода.
На Св. Джак Ууд бурното море е унищожило пътеката
и е разрушило естрадата и казиното.
Дневник на главния скаут. 10-и октомври.
Възстановяването продължава много по-напред от графика.
Отдавам това на силния дух на отряда.
Но тоалетната продължава... - Извинете, сър.
Новото попълнение? - Да, сър.
Какъв чин е? - Няма чин.
Скаут гълъб. Да му дадем знак.
Крайбрежието на Ню Пензънс бе променено завинаги.
Височина?
1.60 м.
"5-и километър, Приливен залив." бе заличен от картата.
Но реколтата през следващата есен надмина всички предишни
а качеството й беше изключително.
Чувате как композитора Бенджамин Бритън
е разделил целия оркестър.
Сега го събира обратно във фуга.
Инструментите се включват един след друг в същия ред като преди,
започвайки с пиколото.
Накрая, когато се включат всички...
Сузи, Лайнъл, Мъри, Руди, вечерята!
Не ни карайте да повтаряме!
Ще се видим утре.
Превод StraightEse
http://subs.sab.bz