- Vau. - Mmm.
- Vau. - Mm-hmm.
- Vau. - Da, Marline.
Sada vidim, predivno je.
Pa Koral, kada si rekla da želiš pogled na okean,
nisi se nadala da ćeš dobiti ceo okean, zar ne?
Da, riba ovde može da diše, je li tvoj momak faca ili nije faca?
- Da, baš je faca. - Nije bilo lako.
Jer je puno drugih riba bacilo oko na ovo mesto.
- Da znaš da je, sve do jedne. - Bio si dobar, komšiluk je strava.
- Stvarno ti se sviđa, jel' da? - Da, naravno, sviđa mi se.
Ali, Marline, znam da je dobar kvart, odlične škole i sve,
ali treba li nam zaista toliko prostora?
Koral, dušo pričamo o našoj deci, za njih sve najbolje.
Vidi, probude se, promole svoje male glavice i sa prozora vide kita.
- Probudićeš decu. - Da, da.
Vidi ih, sanjaju.
- Trebamo da im damo imena. - Svima? Sada? Važi.
Ovu polovinu ćemo zvati Marlin Junior, a ovu Koral Junior, idemo sad.
- Meni se sviđa Nemo. - Nemo? Ok, jednog ćemo nazvati Nemo.
Ali voleo bih da se većina zove Marlin Junior.
Zamisli za par dana bićemo roditelji.
- Da, a šta ako im se ne svidim. - Marline. - Ne, stvarno?
Ima preko 400 jaja, i jednom ćeš se sigurno dopasti.
- Šta je? - Sećaš li se kako smo se upoznali? - Trudim se da zaboravim.
Ali ja se sećam. "Oprostite, pogledajte imam li udicu u repu."
- Marline. - "Pogledajte bolje, baš je duboko, evo je."
Gde su svi nestali?
Koral, beži u kuću odmah.
Koral, nemoj, biće dobro, uđi u kuću odmah.
Neee...
Koral.
Koral, Koral.
Koral.
Ali, ali, biće dobro, tata je ovde, tata te čuva.
Obećavam da neću dozvoliti da ti se išta ikad dogodi, Nemo.
POTRAGA ZA NEMOM
Prvi dan škole, hajde, budi se.
Neću da idem u školu, još pet minuta. Ne ti tata, ja.
Hajde, ustaj, vreme je za školu, vreme je za školu!
- Nemo... - Prvi dan škole. - Nemo ne miči se, ne miči.
Nikad se nećeš odatle izvući sam, ja ću nekako.
Uspori malo, ne žuri, neka deca se uspaniče.
Da li ti se vrti? Koliko pruga vidiš?
- Odgovori mi koliko ih vidiš! - Tri. - Ne.
Vidiš da sa tobom nešto nije u redu, imam jedan, dva, tri...
- Samo toliko? U redu si, kako je srećna peraje? - Srećno.
Da vidim.
Siguran si da želiš u školu ove godine? Ako nećeš, pričekaj pet, šest godina.
- Hajde tata, vreme je za školu. - Zaboravio si se protrljati.
- Zar hoćeš da budeš neuredan? - Da. Trljaj. Evo gotovo!
- Propustio si ovde. - Gde? - Tu.
Baš smo uzbuđeni, prvi dan škole, spremni za učenje.
- Šta je najvažnije da zapamtimo o okeanu? - Da nije siguran.
Tako je, to je moj sin, prvo proverimo da li je sve čisto.
Izađemo, pa se vratimo, izađemo, pa se vratimo.
I još jednom, izađemo, pa uđemo i ponekad, ako hoćeš i četvrti put.
- Tata. - Hajde, momče.
Tata možda ću na putu do škole videti morskog psa. Sumnjam.
- Da li si upoznao nekog? - Nisam i ne nameravam.
- Koliko žive kornjače? - Kornjače? Ne znam.
Komšija mi je rekao da morske kornjače žive i po sto godina.
Znaš... ako vidim kornjaču, pitaću je odmah, čim završim da pričam sa morskim psom.
Čekaj, stani da pređeš.
Drži moju peraju, drži peraju.
Tata, nećeš valjda prolupati kao u zoološkom vrtu?
Taj se puž spremao za napad.
- Pitam se kuda sad. - Adio mama. - Pokupiću vas posle.
Hajde momci, dosta vratite mi to.
Hajde probajmo tamo. Oprostite, jesu li ovde učitelji?
- Vidi, vidi ko je izišao iz travurine. - Šokantno, znam.
- Marti. - Marlin. - Ti si riba klovn.
Ti si smešan, ispričaj nam neki vic. Da, da.
To je uobičajena greška, ribe klovnovi nisu smešnije od drugih.
- Ma, hajde klovne. Ispričaj vic. - Dobro, znam jedan.
Bio muzgavac, vidite, i tako je on hodao ili plivao, u stvari
nije se pomerao uopšte, stajao je u mestu, a onda je morski krastavac...
Čekaj izgubio sam se, bili su muzgavac i morski krastavac.
- Nijedan nije hodao, ma zaboravite. - Deco, bežite iz vrta g-đe Johansen.
Imam vas, klinci. Gde si pošao, gde ćeš?
- Tata, smem li i ja da se igram? - Najbolje da se igraš tamo, sa sunđerima.
Tamo bih se ja igrao.
- Šta nije u redu sa njim? - Smešan je.. Jao, što sam učinio?
- Budi dobar, prvi dan škole je. - Takav je rođen, zovemo ga Srećno Peraje.
Tata... Vidiš ovaj pipak? Kraći je od ostalih,
ali ne vidi se, posebno kada se klatim ovako.
- Ja sam alergičan na vodu. - Ja sam grozan.
HAJDE DA DAJEMO IMENA, IMENA DELOVIMA OTVORENOG MORA
- Gospodin Rej! - Hajde, Nemo. - Ti bolje ostani sa mnom.
- Pitam se gde mi nestade razred. - Ovde smo, ovde smo.
A tu ste, penjite se mali istraživači.
- Tata sad možeš da ideš. - Ko je to?
- Ja sam Nemo. - Pa Nemo, svi novi moraju da odgovore na pitanje.
- Važi. - U kakvoj kući ti živiš?
Dobro, ne napreži se. Dobro došao istraživaču.
Samo da znate, ima malo peraje, neka se odmori svakih 10-15 minuta.
- Tata vreme je da odeš. - Ne brinite, bićemo stalno zajedno.
Evo, uzlijećemo, držite se čvrsto, posebno ti Jimmy.
- Ćao, Nemo. - Ćao tata. - Budi dobar, sine.
- Čuvaj se. - Dobro se držiš prvog dana.
- Ne možeš ih držati večno. - I meni je bilo teško kada mi je najstariji išao do Grebena.
Nekada moraju da odrastu... Greben, idu do Grebena?
Ti si poludeo, bolje da ih sami ispečemo i poslužimo sa krompirima.
- Hajde, Marline smiri se. - Ne govori mi da se smirim, konjiću.
Konjiću? Znaš, za ribu klovna i nije duhovit.
Šteta.
Hajde, pevajte sa mnom.
Evo, Greben, deco, slobodno istražujte, ali budite blizu.
Okupite se, ceo ekosistem satkan je od mnogih tajni. Hajde, idemo.
Momci, čekajte me, oh...
- Spasio sam ti život. - Zbog vas sam se ukakila.
- Šta je ono? - Ja znam šta je to.
Sara mi je rekla, zove se, guza.
- To je povelika guza. - Vidite me, sada ću da pipnuem guzu.
- Stvarno. - Što ti ne priđeš bliže. Važi.
- Hajde pobedi me. - Hajde, Nemo, dokle ti smeš.
- Tata mi je rekao da nije sigurno. - Nemo, ne! - Tata.
- Plivao si u otvoreno more. - Ne, nisam.
- Da se nisam pojavio... - Nije on hteo, uplašio se.
- Ne, nisam. - Ovo se vas ne tiče, klinci.
Budite srećni ako ne kažem roditeljima, ti znaš da loše plivaš.
- Plivam dobro tata, u redu? - Ne, nije u redu.
Nisi smeo blizu, bio sam u pravu, ići ćeš u školu za godinu-dve.
Tata, ako se ti plašiš okeana...
Očigledno nisi spreman i ne vraćaš se dok ne budeš.
Misliš da možeš ovo da uradiš, ali još nisi spreman.
Mrzim te.
Nije ništa zanimljivo, brišite tamo. Mogu li pomoći? Ja sam naučnik.
- Ima li problema? - Žao mi je nisam hteo da smetam.
On nije dobar plivač i mislim da je prerano da dolazi bez nadzora.
- Uveravam vas da je sa mnom siguran. - Siguran sam da jeste,
ali razred je veliki i za tren se može izgubiti ako ne gledate.
O Bože, Nemo pliva u otvoreno more!
Nemo, šta to radiš?
Zaglavićeš se, i ja ću morati da te vadim, ako to ne učini neko pre.
Vraćaj se, rekao sam da se vratiš, odmah.
Stani! Mrdni se samo, momče.
Da se nisi usudio, samo probaj da pipneš taj brod.
Ne pipaj brod, Nemo!
- Dodirnuo je guzu. - Vraćaj taj repić ovamo, Nemo.
Tako je, u nevolji si mladiću, čuješ li?
- Tata, pomozi mi. - Stižem, Nemo.
Bežite deco.
Ne, ne, tatice.
Nemo, Nemo.
Nemo, ne, Nemo.
Nemo, Nemo, ne!
Nemo, Nemo.
Drži se.
O, ne, nestaje, nestao je, ne može da nestane, ne, Nemo!
Nemo, Nemo, ne.
Nemo, Nemo, ne, ne.
Da li je neko video brod? Molim vas, tamo mi je sin.
- Moj sin, molim vas. - Pazi!
Oprostite, nisam vas videla. Gospodine, da li ste dobro?
- Nestao je, nestao je. - De, de, sve je u redu, bićete dobro.
Ne, ne, oteli su ga, moram naći brod. Brod?
Ja sam videla brod. Prošao je skoro. Beli?
- Ćao ja sam Dori. - Kuda, kuda... - Ovuda.
- Otišao je ovuda, prati me. - Hvala ti, hvala puno. - Nema frke.
Hej, čekaj!
- Hoćeš li prekinuti? - Šta? Pokušavam da plivam, okean ti nije dovoljno velik.
Imaš problem sa mnom? Imaš nešto protiv mene?
- Da, baš sam se uplašila... Čekaj malo... - Prestani da me pratiš.
Šta pričaš, pokazuješ mi kuda je brod otišao. Brod?
Videla sam brod, prošao je skoro, otišao je ovuda, ovuda, prati me.
Čekaj, čekaj malo, što se događa, već si mi rekla kuda je brod otišao.
Jesam? O ne... Ako je ovo neka šala, nije smešna.
- Ja bih znao, ja sam riba klovn. - Znam da nije, oprosti.
- Bolujem od gubitka pamćenja. - Gubitka pamćenja?
Ne mogu da veroujem. Ne, istina je, zaboravljam, to mi je u genima.
Bar mislim da je, hmm. Gde li su?
- Mogu li da pomognem? - Stvarno nešto nije u redu sa tobom.
Sa tobom gubim vreme, a moram da nađem sina.
- Zdravo. - Pa, ćao.
Zovem se Brus. U redu je, razumem, zašto verovati morskom psu, je li tako?
Pa, šta vas dvoje malenih radite ovde?
- Ništa, ne radimo ništa, nismo čak ni ovde. - Super.
Pa, da li bi ste želeli da dođete na malo okupljanje?
- Misliš kao zabava? - Da, da, zabava.
- Šta kažete? - Volim zabave, zvuči zabavno.
Znaš zabave su zabavne, izazovne, ali ne možemo jer...
- Ma hajde, insistiram. - U redu, to je najvažnije.
- Vidi baloni, pa to je stvarno zabava. - Ha, ha, pazite se.
Ti baloni mogu da budu opasni, ne biste želeli da puknu.
- Sidro, Čam! - Tu si Brus. - Konačno.
- Imamo društvo. - Krajnje je vreme, drugar.
Već smo pojeli grickalice, a ja sam i dalje gladan.
- Vidi, vidi što su lepi. - Daj da završimo više sa tim.
U redu, sastanak je počeo, haj'mo sad svi zakletvu.
Ja sam dobar morski pas, a ne bezumna mašina za jedenje.
Da bih promenio taj imidž moram prvo da promenim sebe.
Ribe su prijatelji, a ne hrana.
- Osim smrdljivih delfina. - Da, oni misle da su tako slatki.
Vidi mene ja sam poslušni mali delfin, daj da ti nešto donesem.
Cilj današnjeg sastanka je dovesti ribu prijatelja. Da li svi imate prijatelje?
Imamo jednog.
- Ćao. - A ti Čam. O, ne, čini se da sam izgubio svog prijatelja.
U redu je Čam, to sam i mislio, uzmi jednog mog.
- Hvala drugar, mali drugar za zabavu. - Ja ću početi ispovedanje.
- Ćao, ja se zovem Brus. - Zdravo Brus.
Prošle su tri sedmice od moje zadnje ribe, kunem se, neka me naseckaju da završim u supi.
- Ti si inspiracija za nas sve. - Amen.
- Ok, ko je sledeći? Mogu ja, mogu ja? - Da, mala ribica iz prvog reda.
- Popni se gore. - Ćao, ja sam Dori.
- Ćao, Dori. - I ja, pa...
... mislim da nikad nisam pojela ribu. - To je neverovatno.
Bravo, kompa. Drago mi je što sam to iznela na videlo.
Još neko? Ti, momak, koji je tvoj problem?
- Ja, nemam nikakvih problema. - A, u redu. - Poricanje.
- Samo počni sa imenom. - Ok... ćao...
... zovem se Marlin, ja sam riba klovn. - Riba klovn, stvarno?
- Hajde, ispričaj nam vic. - Obožavam viceve.
U stvari znam jedan koji je prilično dobar.
Bio jedan muzgavac i dođe on kod morskog krastavca.
Znam da krastavci ne pričaju, ali u vicevima svi pričaju, pa...
... muzgavac kaže morskom krastavcu...
- Tata... - Nemo. - Nemo, ha, ha, Nemo.
- Ne kapiram. Riba klovn nije baš smešna. - Ne, ne, to je moj sin.
- Odveli su ga neki ronioci. - Marline, sirota ribice.
- Oni misle da je sve njihovo. - Verovatno su Amerikanci.
E to je pravi otac, koji traga za sinom.
- Šta znače ovi znaci? - Ja nisam nikad upoznao svog oca.
- De, de momče... - Ne razumem ljudski.
- Onda moramo naći nekog ko zna, vidi morske pse. - Ne, ne, ne.
- Momci, momci. - Ne, Dori. - To je moje. - Dori.
- Jao! - Dori, jesi li dobro? - Jao, jao.
Dobro si me zviznuo, počinjem da krvarim.
Dori jesi li dob...
- Izvanredno. - Intervencija! - Samo griz.
Drži se momče, ribe su prijatelji, a ne hrana. Hrana!
- Dori, pazi. - Imaću ribu večeras.
Seti se zakletve.
Samo jedan griz.
Dobar dan.
Nema izlaza, moramo nekud pobeći.
- Ko je? - Dori moraš mi pomoći. - Oprostite, dođite kasnije, sada bežimo.
- Nema izlaza, mora biti izlaza. - Vidi, ovde je nešto IZ-LAZ.
Smešno. Šta li to znači? Zvuči kao reč "izlaz". Idemo.
- Stiže Brus. - Čekaj malo, ti znaš da čitaš?
- Znam da čitam, da, znam. - Onda brzo, pročitaj ovo.
Stvarno je frustriran, nikad nije upoznao oca. Gde bežite?
O, ne, blokirano je.
- Ne, Brus druže. - Oprostite zbog Brusa, ekipo.
- Stvarno je poludeo. - Treba mi ta maska.
- Ti ćeš po masku, u redu? - Ne, ne, ne.
Brzo hvataj masku, drži je.
- O, ne Brus. - Šta?
Beži, beži. Zabava je gotova?
Lepo.
Tata.
Tatice.
Zdravo maleni. Lepotan, zar ne? Našao sam ga kod Grebena.
Spasio sam mu život. Je li gotov taj novokain?
Mehurići!
- Moji mehurići. - Voli mehuriće.
- Bonjour. - Uspori mališa, nemaš čega da se plašiš.
Vidi, uplašio se. Hoću kući, znate li gde je moj tata?
- Dušo, tvoj je otac ostao u radnji. - Radnji? ... - Da.
- Znaš kao... ja sam iz Bobove ribarnice. - Tržni centar. - Riblji raj. - Pošta.
- Pa, koja je? - Ja sam iz okeana. - A, okeana.
Okeana! Nije još dekontaminiran.
- Žak. - Stižem.
- Okean! - Užas.
Evo, čist je.
- Okean, kakav je? - Veliki i plav.
Znao sam. Mali, ako ti nešto treba, pitaj tetu Deb.
- A ako nisam blizu, pitaj moju sestru Flo. - Ćao kako si?
Ne slušaj moju sestru, luda je.
- Ne čujem te, Breskvice. - Imamo jednog živog. Bože!
Šta je? Kanal u korenu i sudeći po snimku, neće biti lepo.
- Potkožna infekcija? ... - Da. - Šta mu je dao? ... - Hetoglimenal.
- Često ga koristi u zadnje vreme. - Ne vidim, Flo.
- Sada radi Šilder tehniku. - Koristi drndalicu. - To nije drndalica.
- To je mrdalica. - Ima krst sa dva pada očigledno je drndalica. - Ne, ne, mrdalica.
- Drndalica. - Mrdalica. - Drndalica! Malo pomoći, ovde.
Idem da ga izduvam.
Isperite. Ljudska usta su odvratno mesto.
- Ćao Najdžele. Jesam li šta propustio? - Kanal u korenu i to gadan. - Je li?
- Šta je upotrebio? - Hetoglimenal. - Jako mu se sviđa taj...
...baš me zanima šta će biti u izveštaju. Ćao.
- Ko je to? - Novi momak. - Zubar ga je skinuo sa Grebena.
Iz mog kraja, oprosti ako sam te neki put jurio, ribe plivaju, ptice jedu.
Hej, ne, to nisu tvoje ribe, moje su, beži, beži.
Slika se slomila, ovo je Darla, moja nećaka,
doći će ove nedelje. Hej maleni, pozdravi novu mamu.
Doći će da te pokupi u petak, ti si njen poklon.
- To je naša mala tajna. - Pa g. Taker to će biti to.
- Oh, Darla. - Šta, šta nije u redu sa njom?
Nije prestala da mlati sa kesicom.
- Jadni Čakls. - On je bio prošlogodišnji poklon.
Uhvatio je vožnju porculanskim ekspresom.
- Ona je ribo-ubica. - Ne želim da idem kod te devojčice.
Moram da se vratim tati. Tatice, pomozi.
Ne dirajte ga.
- Možete li mi pomoći? - Ne, sam si upao, sam i izađi.
- Oh, Gil. - Samo hoću da vidim da to uradi, u redu.
- Smiri se, počni da radiš perajima i repom. - Ne mogu.
- Nemam levo peraje. - Mene to nije zaustavljalo.
Samo misli na ono što moraš da uradiš.
Hajde.
- Savršeno. - Uspeo si.
- Iz okeana je, kao i ti Gil. - Da.
- Videla sam već taj pogled. O čemu razmišljaš? - Mislim
da klincu večeras napravimo pravi doček.
- Pa, klinac, imaš li ime? - Nemo, ja sam Nemo.
Nemo, Nemo.
Budi pažljiv sa tim čekićem.
- Lova je kod morskog majmuna. - Hajde, ustani, hajde.
- Da ja sam prirodno plava. - Ustani! Dori!
- Vau, prašnjavo. - Maska, gde je maska?
Ne, maska, drži masku, drži je.
Samo nastavlja dalje, zar ne?
- Hej, šta radiš? - Otišla je. Izgubio sam masku.
Ispustio si je. Ti si, to mi je bila jedina šansa da nađem sina.
Hej, mali naduvanko.
- Kad te život sredi, znaš šta treba činiti? - Ne želim da znam.
Samo nastavi da plivaš, nastavi da plivaš, nastavi da plivaš, plivaš, plivaš.
- Šta treba da učiniš, samo plivaj, plivaj. - Dori, ne pevaj više.
- Baš volim da plivam. - Dori.... - Kada želiš da plivaš.
- Sad tu pesmu neću moći da izbijem iz glave. - Oprosti.
- Dori, vidiš li nešto? - Nešto me uhvatilo. - To sam ja, oprosti.
- Ko je to? - Ko je to, ja, ko bi bio.
- Ti si moja savest? - Ja, da, da.
Ja sam tvoja savest, već dugo nismo pričali, kako si?
- Ne žalim se. - Dobro Dori, reci mi
da li vidiš bilo što. - Vidim, vidim svetlo.
- Svetlo? - Da, tamo.
- Hej, savesti, jesam li umrla? - Vidim ga i ja.
- Šta je to? - Tako je, lepo.
Ja, osećam se, srećno,
što je velika stvar za mene.
- Ja hoću da ga dodirnem. - Hej, vrati se, vraćaj se ovamo.
- Uhvatiću te. - Uhvatiću te. - Uhvatiću te.
- Biću tvoj najbolji prijatelj.
Dobar osećaj je nestao.
Ne vidim, ne znam kuda idemo.
- Maska! - Kakva maska?
Ne vidim ništa.
- Vidi maska. - Uzmi je.
Oprosti, a da priđeš malo bliže, treba mi svetla.
- Tako je, ostani tu. - Samo pročitaj. - U redu, u redu, g. Gazda.
P., u redu, ŠERM...
- Oh, prvi red je P. ŠERMAN. - P. Šerman nema nikakvog smisla.
- Ok, drugi red... - Nemoj me pojesti, nemoj me pojesti.
Svetlo molim.
- U drugom piše VALABI PUT 42! - Odlično samo završi što pre.
Nema pritiska, nema, puno pritiska, pogađaj.
SID-NEJ, SIDNEJ!
Mrtav sam, mrtav sam, umro sam, mrtav sam.
Sredili smo ga, sredili, da, da, da.
Nema klope večeras, nema klope večeras.
- Nema klope večeras, na dijeti si. - Dori.
- Šta piše na maski? - P. ŠERMAN, VALABI PUT 42, SIDNEJ.
Setila sam se, obično zaboravim, ali sada sam se setila.
- P. ŠERMAN.. Čekaj, čekaj, gde je to? - Nemam pojma, koga briga, sećam se.
P. ŠERMAN, VALABI PUT 42, SIDNEJ, ponovo sam se setila.
Pst, Nemo. Nemo.
To sam ja.
Prati me.
- Reci svoje ime. - Nemo.
Brate Naduvani, nastavi.
Nemo, pridošlica narandžasta i bela,
pozvan si na brdo Vanahokalugi
da se zbratimimo vezama zajedničkog postojanja.
- Ha... - Želimo te u našem klubu, mali. - Stvarno?
Ako uspeš da proplivaš kroz
vatreni obruč.
Uključi vatreni obruč, vatreni. Vatreni obruč.
Nemoj, nemoj Nemo.
Zar ne postoji drugi način? On je samo dete.
Od ovog trenutka bićeš poznat kao
Ajkulomamac. - Ajkulomamac.
- Dobro došao brate Ajkulomamče. - Ajkulomamac... - Dosta sa tim.
- Ajkulomamac... - U redu, Ajkulomamac je sada jedan od nas.
Ne možemo ga poslati u smrt. Darla dolazi za 5 dana.
- Šta da radimo? - Ja ću vam reći šta da radimo.
- Sklonićemo ga, pomoći ćemo mu da pobegne. - Stvarno?
- Svi ćemo pobeći. - Gil, molim te, još jedan od tvojih planova za beg?
- Oprosti, ali nijedan ne upali. - Zašto bi ovaj bio drugačiji?
- Zato što imamo njega. - Mene?
- Vidiš onaj filter? - Da.
Ti si jedini koji može da uđe i izađe iz njega. Ono što treba da uradiš jeste da
uneseš kamenčić unutra i blokiraš ga, pa će akvarijum postati prljaviji
i prljaviji iz minute u minut. Zubar će morati da ga očisti sam.
Izvadiće nas jednog po jednog, i staviće nas u zasebne kesice,
a mi ćemo se otkotrljati preko stola do prozora,
.kroz žbunje, preko ulice i pravo u luku.
- Bez greške je. Ko je uz mene? - Ja. - Ja. - Ja.
Mislim da si poludeo. Bez uvrede, mali,
ali nisi baš najbolji plivač. - Dobar je, može on to.
- Pa, Ajkulomamče, ša misliš? - Uradimo to.
Gde ćeš? Idem u P.Šerman, Valabi Put 42, Sidnej, ako već pitaš.
Reći ću ti gde, u P. Šerman, Valabi Put 42, Sidnej.
- Gde, oprosti, nisam te čuo? - P. Šerman, Valabi Put 42, Sidnej.
Oprostite, oprostite ja...
Znate li kako bih mogao doći.... Čekaj, možete li reći, hej stanite...
Pokušavam da pričam sa vama, u redu, vratite se, molim vas.
Samo da vas pitam... i odoše opet.
P. Šerman, Valabi Put 42, Sidnej, dokle ću ti pričati.
- U redu reći ću ti, nisam se umorila. - Ok, čekaj malo.
Mislim da je najbolje da odavde nastavim
sam. - U redu. - Znaš sam. - Aha.
Bez tebe, ne bez, samo ne želim tebe
sa mnom. - Ha? - Da li sam, da li sam...
- Hoćeš da odem? - Hoću, da.
Ne želim više odlaganja, a ti si riba koja izaziva odlaganje.
To nije loša stvar, postoji cela vrsta takvih riba, ribe odlagačice.
Misliš, ne sviđam ti se?
Ne, sviđaš mi se i baš zato ne želim da budeš sa mnom.
To je komplikovan osećaj. Ne plači.
- Sviđaš mi se. - Hej, ti!
- Da li vam ovaj tip smeta? - Ja se ne sećam, da li?
Ne, ne, ne, mi smo samo... Hej da li vi momci znate...
Hej momak pričamo sa damom. Hej, da li ti se sviđaju imitacije?
Ok, kao na probama, gospodo. Pa, šta smo, pogađaj.
- Da, videla sam tako nešto. - Mi smo riba sa nosem kao sablja.
- Kao, kao... - Sabljarka. - Tiše, momče, pusti damu.
- Gde je maslac? - Na vrh mi je jezika. - Jastog.
- Videli smo. - Šta? - Noge mi plutaju po okeanu.
- Škamp. - Dovoljno blizu.
Neka mi neko samo pokaže pravac.
- Ozbiljan sam. - Bla, bla, bla.
- Hvala. - O Bože, hej, hej, vrati se.
- Hej, šta je bilo? - Šta je bilo? Dok oni izvode svoje imitacije
ja sam miljama od kuće, sa ribom koja ne pamti ni vlastito ime.
- To sigurno frustrira. - A moj sin je tamo negde....
- Tvoj sin Čiko? - Nemo. - Da, zapamtila sam.
- Ali nema veze, nijedna riba u okeanu, ne želi da mi pomogne. - Pa ja ti pomažem.
Čekaj me ovde. Hej, momci...
- Da li ti opet smeta? - Ne, ne, on je dobričina,
lakše sa njim, izgubio je sina Fabia. Je li neko čuo za P. Šerman, Sidnej.
Sidnej, naravno.
- Ted ima rođake u Sidneju, zar ne? - Imam.
Hej, znaju Sidnej. Da li znate kako se stiže do tamo?
Samo pratite istočno-australijsku struju.
To vam je u onom pravcu.
I stići ćete za jedno... šta mislite momci, tri nedelje.
- Odvešće vas direktno do Sidneja. - Odlično.
- To je odlično, Dori, uspela si. - O, molim te.
- Hvala na pomoći momci. - Nema problema.
- Oh, momci, stvarno ga zezate. - G-đice, još jedna stvar.
- Da. - Kad naletite na rov, plivajte kroz, a ne preko njega.
Rov, kroz, a ne preko, zapamtiću. Hej, čekaj.
Čekaj, partneru, čekaj malo, moram ti nešto reći.
Fini rov.
- Hajde idemo. - Loše izgleda, hajdemo preko.
Polako, crvena zastavica partneru, nešto mi govori da treba ići kroz
a ne preko njega. - Zar ne vidiš? Piše smrt svuda po njemu.
Oprosti, ali mislim da stvarno moramo kroz njega.
A ja konačno kažem, idemo preko.
- Hajde, veruj mi. - Da ti verujem? - Da, veruj, to prijatelji rade.
- Gle, nešto sjaji. - Gde? - Upravo je preplivalo rov, idemo. - Ok.
- Baš je čisto ovde. - Tačno i vidi ovo,
eno je struja, bićemo tamo za tren.
- Zdravo maleni. - Ti si htela kroz rov.
Zvaću ga Mljacko i biće moj, biće moj Mljacko, dođi Mljacko.
- Dori, to je meduza. - Loš Mljacko, loš Mljacko.
- Daj da vidim. Ne diraj, ne diraj. - Neću, samo da pogledam.
- Hej, kako tebe nije opekao? - Jeste,
ali ja živim u travi i navikao sam na takve opekotine, dođi ovamo.
- Ne izgleda loše, bićeš u redu, ali sada znamo, zar ne? - Da.
Da ih ne želimo dirati ponovo, sreća što je ovaj put bio mali.
- Ovo je loše Dori. - Hej, vidi ovo, boing, boing.
- Dori... - Ne možeš me uhvatiti. - Dori, ne skači po vrhovima oni
te neće opeći, tako je, ne peku. - Ovo je super. - Dori.
- Slušaj me, imam ideju, igra. - Igra? - Igra. - Igra? - Da.
- Obožavam igre, izaberi mene. - U redu, evo igre.
- Ko najbrže odskoči preko, pobeđuje. - Ok. - Pravila.
- Ne dirati pipke, samo vrhove. - Ne pipci, kapiram, pozor, sad, idemo.
Čekaj, čekaj ima još nešto, čekaj Dori.
- Moraš ići brzo da bi pobedio. - Dori.
Čekaj malo, Dori.
Uskoro ćemo umreti, a istovremeno se zabavljamo.
- Mogu ja to, samo oprezno. - Da, oprezno da ja ne pobedim.
Malo sutra.
Izdrži stari, ako želiš videti šta je brzina.
- Pitanje je Dori, jesi li gladna? - Gladna? - Da, jer ćeš jesti moje mehuriće.
Riba klovn je pobednik, vidi nas, uspeli smo.
Dori... o ne!
Dori, Dori. Dori.
Dori!
- Ja sam diskvalifikovana... - Ne, ide ti dobro. Čak i vodiš, ali moraš ostati budna.
- Gde je P... - P. Šerman, Valabi Put 42, Sidnej. - Tako je.
Ostani budna, ostani budna, ostani budna, ostani
budna
P. Šerman, Valabi Put 42, Sidnej.
Probudi se... Nemo.
- Nedostaje ti tata, zar ne Ajkulomamče? - Da... - Pa,
budi srećan što imaš nekog tamo ko te traži. - On me ne traži.
- On se plaši okeana. - Breskvice, ima li kretanja?
Popio je četiri šoljice kafe, moraće ubrzo. Nastavi da posmatraš.
Moj prvi beg je završio na zubarskim aparatima, ciljao sam toalet.
- Toalet? - Svi odvodi vode do okeana, mali.
- Koliko si puta pokušavao da pobegneš? - Zaboravio sam.
- Ribama nije mesto u kutijama, to loše utiče. - Mehurići, mehurići.
- Svi na mesta, imamo 4,2 minuta. - Sad si ti na redu mali.
- Možeš ti to mali. - Ok, moraš biti brz, kada uđeš, idi na dno komore,
ja ću ti objasniti ostalo. - U redu. - Hajde, biće lako.
- Dobro je, da li me čuješ? - Da. - Stiže kamenčić.
- A sad, vidiš li mali otvor? - Aha.
Ok, unutra ćeš videti ventilator, jako pažljivo uzmi kamenčić i zaustavi ga.
- Pažljivo! - Ne mogu. - Gil ovo nije dobra ideja.
- Biće on u redu, pokušaj opet. - U redu.
- Uspeo sam, uspeo. - Uspeo je. - Odlično, a sad kroz cevčicu, napolje.
- Ne, ne, upomoć, upomoć! - Ajkulomamče! - Vadite ga odatle!
- Šta da radimo? - Uhvati se mali, samo ne paniči.
- Upomoć. - Ajkulomamac, hvataj se.
- Ne mogu. - Daj još malo. - Hajde Ajkulomamac, uhvati ga.
- Imam ga. - Vuci!
- Gil, ne teraj ga da se vraća unutra. - Ne, gotovo je.
Ortak, ortak.
Hej, živ je, hej ortak.
- Šta se dogodilo? - Sve sam video ortak, prvo ste lebdeli,
pa ste onda pali. - O čemu pričaš? - O tebi, maleni.
Uhvatio si se sa meduzama, baš si opasan, ortak.
- Ludilo. - O moj stomak. - Hej, čoveče.
- Bez bljuvanja po oklopu, tek sam ga uglačao. - Pa g. Korni...
- G. Korni je moj otac, ja sam Sudar. - Sudar, stvarno?
Ok, moram doći do istočno-australijske struje.
Oh, ortak, na njoj si, odvali.
Hvataj se za oklop, ortak.
To, prava stvar, da.
Šta te je dovelo ovde?
Pa, Dori i ja idemo u Sidnej. Dori, Dori, da li je dobro?
Ah, mala plava, dole je, ortak.
Dori, Dori. Dori, Dori.
Tako mi je žao, sve je ovo moja krivica. Za sve sam ja kriv.
... 29, 30, spreman ili ne stižem.
Tu ste.
- O moj Bože. - Gasi motore, ortak, da vidimo šta zna Špricko.
To je bilo tako kul, tata. Jesi li video? Jesi li video šta sam uradio?
Totalni si car, Špricko, baci pet, ortak.
Predstavljanje... Meduzko ovo je potomak, potomak, Meduzko.
- Strava... - Totalno. - Možda sam uradio nešto što ti se sviđa.
- Razbijaš, ortak. - Rasti dalje, sinak.
Strava Meduzko, bili su samo jaja na plaži
i odjednom nađoše put do velikog plavog.
- Potpuno sami. - Da. - Ali, ortak kako znaš kad su spremni?
Pa, nikad u stvari ne znaš, ali kad oni znaju i ti saznaš, znaš.
- Hej, vidite društvo. - Znam tog ortaka, to je Meduzko.
- Hajde, skačite na njega. - Ne, ne, ne.
- Baš je smešan? Kakve su to pruge? - Zrak. - Zašto bežite?
- Šta ste tamo radili? Da li su vas opekle? - Jedan po jedan.
- G. Ribo da li ste umrli? - Oprosti bila sam malo štura na detaljima.
- Gde idete? - Vidiš, sin mi je otet...
- Moj sin je otet. - Nema šanse.
- Ne, ne, ne, klinci, ne želim da pričam o tome. - Molim vas.
Ok, ja živim na Grebenu, daleko odavde.
- Čoveče, ovo će biti dobro, imam osećaj. - A moj sin Nemo
bio je ljut na mene, možda to ne bi učinio da nisam bio tako strog.
Otplivao je na otvoreno more, kod broda, a onda se pojavio ronilac.
Pokušao sam ih zaustaviti, ali bili su prebrzi, pa sam krenuo za njima,
... nije ih mogao zaustaviti i onda je Nemov otac krenuo za njima.
I tamo sreo tri morska psa, oterao ih je tako što ih je digao u vazduh.
- To je neverovatno - I onda su otišli dole u mrak...
... užasan mrak, ništa se ne vidi, kako si Bobe, i jedino što se videlo
je užasno stvorenje sa velikim groznim zubima.
... I morao je proći kroz gomilu meduza da bi došao do struje,
verovatno je već ovde, samo je pitanje dana kad će stići u sidnejsku luku.
... ovaj tip se neće zaustaviti ni pred čim dok ne nađe sina.
- Nadam se da će uspeti. - To je uporan otac, što se mene tiče.
Moje, moje, moje.
- Hoćete li ućutati? - Kažem ti to je bio on.
- Tražio je svog sina Nema. - Nema? - Uzeli su ga neki ronioci.
- Recite ponovo ono što ste rekli o Nemu. - Moje, moje.
- Poslednje što sam čuo je da ide ka luci. - Izvanredno.
- Da li mu je dobro? - Ne znam, ali ne spominjite D-A-R...
U redu, je znam o kome pričaš.
Gil.
- Gil. - Ćao Ajkulomamac.
- Žao mi je što nisam uspeo. - Ja sam taj kome treba da bude žao.
Bio sam toliko željan izlaska, toliko željan da osetim okean.
Da sam bio spreman da te ugrozim kako bih uspeo.
Ništa nije vredno toga. Oprosti što nisam uspeo da te vratim ocu, mali.
Šta, dođavola, pa, to je jedan način za vađenje zuba.
Prokleta deca, dobro je što je prozor bio zatvoren.
- Hej, hej, pst. - Najdžele, upravo si propustio vađenje.
Da li je opustio vilicu? O čemu pričam, Nemo, gde je Nemo?
- Moram da pričam sa njim. - Šta je bilo? - Tvoj je tata prevrnuo okean tražeći te.
- Moj otac, stvarno? - Stvarno. - O, da, prešao je stotine milja,
borio se sa morskim psima, meduzama... - Morskim psima, to nije on.
Da li si siguran, kako mu je ime, neka vrsta ribe, tuna, pastrmka?
- Marlin. - To je, Marlin, mala riba klovn sa Grebena.
- To je moj tata, tukao se sa morskim psom? - Čuo sam da su bila tri.
- Tri? - Tri morska pasa. - To je oko 4800 zuba.
Vidiš mali, pošto te je uzeo ronilac Dan, tvoj tata je pratio brod kao manijak.
- Stvarno? - Plivao, plivao, dao sve od sebe.
Tri ogromna morska pasa su ga zarobila
i priča se da stiže ovamo. - Ipak te traži, Ajkulomamac.
- Pliva ka filteru. - Ajkulomamac! - Ne opet.
- Ajkulomamac. - Ne! - Ceo život je pred tobom.
- Pomoći ćemo ti. - Moramo ga izvaditi odatle.
- Vadi ga odatle. - Hajde mali, uhvati kraj.
- Ajkulomamac. - Da li me čuješ? Nemo da li me čuješ?
- Da čujem te. - Ajkulomamac uspeo si.
- Ti si... pokriven bakterijama. - Svaka čast mali.
U redu, imamo 48 sati do Darlinog dolaska.
Do tada će biti puno prljavštine, ali moramo i mi nekako da doprinesemo.
- Žak, bez čišćenja. - OK.
Svi ostali, budite odvratni, mislite prljave misli.
Uprljaćemo ovaj akvarijum toliko da će zubar morati da ga očisti.
Odlično.
Spremi se ortak, sada ide tvoj izlaz.
- Gde, ne vidim? - Tamo, vidim, vidim.
- Misliš na ogromni vrtlog straha? - Tako je ortak. - Naravno.
Prvo, nađi društvo za izlazak.
- Da li imaš svoje društvo za izlaz? - Da.
U redu, sad će vam Špricko pokazati izlaznu tehniku.
Dobar dan, imaćemo lep skok danas.
U redu, ispružite ruke ovako,
jer je plima jaka, zapamtite, pomerajte se i okrećite.
- Izgleda da pokušava da priča sa nama. - Znaš stvarno si sladak,
ali ne razumem, ponovi ono prvo. - U redu gospodo, idemo, idemo.
To je bilo zabavno. Stvarno sam uživao.
- Hej vidi kornjače. - Ludilo.
Sada okrenite vaše repiće i plivajte do Sidneja.
- Nema brige. - Nema brige, hvala, ortak Sudar.
- Adio, adio. - Ćao Meduzko. - Pozdravi tvog malog ortaka.
- Ćao svima. - Nemu bi se ovo svidelo.
Sudar, hej Sudar, zaboravio sam, koliko imaš godina?
150 godina ortak, još sam mlad.
150, 150 moram to da zapamtim.
- Idemo unutra. - Da. P. Šerman, Valabi put 42, Sidnej. - Da.
- Samo ćemo plivati pravo. - Samo plivaj, samo plivaj...
- Ovo dugo traje. - Hajde da igramo igru.
- U redu. - Ja mislim na nešto narandžasto
i malo. - To sam ja. - Odlično.
- Narandžasto i malo. - Ja. - Dobro, gospodine Nadobudni.
- Narandžasto i malo, bele pruge. - Ja, a sledeće je, da pogodim, ja.
- U redu, to je već zastrašujuće. - Čekaj, čekaj, već sam video ovo ranije.
To znači da smo ga prošli, idemo u krug, znači da ne idemo pravo.
- Hej! - Moramo na površinu. - Hej! - Idemo, prati me.
- Hej! - Šta? - Opusti se, duboko udahni.
- A da pitamo nekog za pravac? - Odlično, koga ćeš pitati, nema nikog.
Mora biti nekog, ovo je okean, blentavi, nismo jedini u njemu.
Da vidimo, nikog tamo, ne, nema.
- Eno nekog, hej, oprostite. - Dori, sad je na mene red, da se osećam
mračno i misteriozno. Ne znamo tu ribu a ako je pitamo, može nas pojesti.
- Šta je sa pitanjima za pravac? - Ne želim da kvarim zabavu, ali
ako želiš da igraš karte, ne igraj u život. - Hoćeš li da izađemo odavde? - Naravno.
Kako da to učinimo ako ne probamo i nadamo se najboljem.
- Dori, ne razumeš. - Hajde, veruj mi.
- U redu. - Oprosti.
Maleni, ćao. Budi fin, reci ćao.
- Ćao. - Njegov sin Bingo... - Nemo. - Nemo je odveden u...
- Sidnej. - Sidnej, da, i zaista je vrlo važno da tamo stignemo što pre.
Da li nam možeš pomoći? Hajde maleni, dođi.
Dori, ja sam maleni, mislim da ono nije maleni.
Veliki momak, veliki, kit, možda samo govori kitovski.
Dori, šta to radiš, šta to radiš?
- Jesi li sigurna da pričaš kitovski? - Možešš li naam reeći...
- Ne razume šta pričaš? Vidiš, odlazi. - Vraaatttti seee.
- Neće se vratiti, možda si ga uvredila. - Probaću drugi dijalekt.
Dori, ovo nije kitovski, zvučiš kao napeti stomak.
- Probaću kao grbavi kit. - Nemoj, u redu.
- Sada stvarno zvučiš bolesno. - Možda glasnije. - Ne radi to.
- Suviše kao orka, da li ti se čini. - Ne zvučiš kao orka, ne zvučiš ni na šta.
- Nema veze, možda je gladan. - Ne budi lud, kitovi ne jedu ribe klovnove, već planktone.
- Sklanjaj se. - Vidi planktoni.
Beži, Dori beži.
Vidi ovo, samo pogledaj, prljavo, apsolutno prljavo.
Sve zahvaljujući tebi, mali. Žak, jesam li rekao da nema čišćenja.
- Stidim se. - Vidi zvezda od prljavštine.
Mehurić, koliki mehurić.
Flo, da li je neko video Flo? Flo!
- Devet sati je, stiže zubar. - Zdravo Barbara, oprosti što kasnim.
- Ok, ok, idemo. - Mali Dejvi Rejnolds.
- Ok, gleda aparate. - Naduvani to je odvratno.
Meni je dobro.
- Zar ne shvatate da plivamo u vlastitim... - Ššš, dolazi, dolazi.
Zaboga, kakva prljavština.
- Barbara, kada imam zakazano za sutra. - Najraniji oko 11.
Neka ostane otvoreno, moram da operem akvarijum pre nego što Darla stigne.
- Da li si čuo Ajkulomamac? - Da, očistiće akvarijum, zubar će ga očistiti.
- Bićemo čisti. - Da li si spreman videti tatu, mali? - Aha.
Ne bih bio iznenađen da je sada u luci i da te čeka.
Da.
Evo stiže sledeći, hajde moraš da probaš ovo. Da li ćeš prestati?
- Zašto? Šta nije u redu? - U kitu smo, zar ne kopčaš?
- Kitu? - Kitu. Ti si ga pitala za pomoć i sad smo ovde.
- Kitu, znaš ja pričam kitovski. - Ne, ti si luda, ne znaš kitovski.
Moram da izađem, i nađem sina i kažem mu
koliko su stare morske kornjače.
Hej, da li si dobro?
- De, de, u redu je, bićeš dobro. - Ne, neću.
- Hoćeš, videćeš. - Ne, obećao sam mu
da neću dozvoliti da mu se bilo šta dogodi.
- To je smešno obećanje. - Šta? - Ne možeš to obećati zauvek.
Onda mu se nikad ništa ne bi dogodilo.
Čak ni ono što treba.
- Šta se događa? - Ne znam, pitaću ga.
- Šššttoooo ssee... - Dori, Dori. - ...dooogaađđđđa?
- Mislim da kaže da smo stali. - Naravno, prestani sa kitovskim,
samo pogoršavaš stvari. Kakva je to buka?
O, ne, vidi što si učinila, voda ide naniže, ide naniže.
- Jesi li siguran? - Već je poluprazno. - Ja bih rekla da je polupuno.
Prestani sa tim, poluprazno je.
Ok, to je bilo malo teže, kaže da idemo u dno grla,
ili hoće pivo. - Naravno da hoće da idemo tamo
da bi nas pojeo. Kakav mi je ukus, je li dobar?
- Reci mu da ja ne želim da budem ručak. - U redu, Ooon...
Prestani da pričaš sa njim.
- Šta se događa? - Proveriću šštaaaa... - Ne, čekaj,
ti ne znaš da pričaš kitovski. - Da znam. - Ne, ne znaš.
Ti misliš da znaš te stvari, ali ne znaš, Nemo.
- Ok. - Dori, nemoj.
On kaže da je vreme da se pustimo, sve će biti u redu.
Kako znaš, kako znaš da se ništa loše neće dogoditi?
Ne znam.
Živi smo!
Vidi Sidnej, Sidnej, Sidnej, Sidnej ponovo.
Bila si upravu Dori, uspeli smo, naći ćemo mog sina.
- Hhhvalaaa puuunooo. - Vau, šta bih dala da znam kitovski.
- Moramo naći brod koji ga je odneo. - Tačno. - Idemo Dori.
Možemo mi to.
Dobro jutro svima, danas je taj dan.
Sunce sja, akvarijum je čist i mi izlazimo. Akvarijum je čist!
Akvarijum je čist! Kako?
- Instalirao ga je dok smo spavali. - Šta ćemo sad?
Šta piše, Breskvice? Ne čujem te Breskvice.
Akvasken 2003 je, nepokvarljiv pročistač slane vode koji će garantovano
produžiti život vaših akvarijumskih ribica. - Prestani!
Akvasken je programiran da skenira stanje svakih 5 minuta.
Skenira, šta to znači?
TEMPERATURA 32 STEPENA PH VREDNOST NORMALNA
- Lepo. - Proklet da si, Akvasken!
- To je što se tiče bega, gotovo je. - Šta ćemo onda sa... - Darla!
Ostani dole, mali.
- Ne mogu ovo više da podnesem. - Šta ćemo kad dođe to malo derište?
- Razmišljam, razmišljam. - Upomoć, upomoć... - Nemo.
- Stižem, stižem. - Upomoć. - Plivaj nadole, plivaj nadole.
- Svi dole... - Plivajte dole. - Šta zaboga.
- Dobar posao. - Upomoć. - Nemo. - Ajkulomamče.
- Udri. - Okreći se.
- Ups, to bi bio gadan pad. - Upomoć, nemoj da se i ja okrenem.
Smiri se Nemo, neću dozvoliti da se okreneš, obećavam, biće ti dobro.
Darla!
- Da li ti neki od brodova izgleda poznato? - Ne, ali mora da je negde ovde.
- Hajde, Dori, pronaći ćemo ga. - Baš sam uzbuđena, tako sam uzbuđena.
- Dori, probudi se. - Patka.
To nije patka, to je pelikan.
Nisam došao ovako daleko da postanem doručak!
Hej, Najdžele pogledaj onog momka tamo. Sunce je tek izašlo
a on je već dobio više nego što može da podnese.
Da, neko bi trebao pomoći jadničku.
- Da, tako je. - Nemojte samo svi odjednom.
U redu Džeralde, šta je bilo, riba ti pojela jezik?
- Za ime patke! - Moram naći sina Nema.
Nema, hej, to je riba o kojoj smo pričali što se borila sa celim okeanom.
Znam gde je tvoj sin, šta?
- Hej čekaj, vrati se, stani. - Nastavi, on je lud.
Imam nešto da ti kažem.
Moje.
U redu ne pravite nagle pokrete. Skočite mi u usta,
ako želite da živite. - Da uskočimo, a kako će mi to
spasiti život. - Moje.
- Zato jer te mogu odvesti do sina. - Kako da ne.
Znam tvog sina, narandžast je i ima zakržljalo peraje.
To je Nemo!
Vežite pojaseve!
Držite se svi!
- Trepći, trepći mala zvezdo... - Nije valjda već moje vreme.
Darla, dođi kod svog ujaka.
- Da vidimo te bele bisere. - Ja sam pirana.
- I one su iz Amazona. - I pirana je riba
baš kao i tvoj poklon.
- Dobiću ribu, ribu, ribu, ribu. - O ne, sirotan.
- Mrtav je. - Ajkulomamac. - Da, riba, riba.
Mora da sam zaboravio poklon u kolima, idem po njega.
- Još je živ. - Nije mrtav. - Šta se događa, zašto se pravi mrtav?
- Baciće ga u šolju, otići će odavde. - Da.
Otići će, mali je pametan... ne, ne u kantu za đubre.
- Nemo, ne. - Hej, našao sam mu oca.
- Gde je Nemo, gde je? - Zubar, zubar. - Tamo... - Šta je zubar, šta je to?
- Najdžel, ulazi unutra. - Ne smem ja unutra. - E, hoćeš.
Šta kog đavola?
- Nemo. - O moj Bože. - Imam te.
- Nemo. - Tatice. - Napolje i tamo ostani.
- Tatice. - Ribice,
ribice probudi se, probudi se! - O, ne.
- Brzo na vrh Vanahokalugija. - Zašto spavaš?
- Požurite. - Naduvaj se.
- Prsten vatre. - Ribice.
Svet je poludeo.
- Udari je u glavu. - Riba mi je na glavi.
- Gil... - Ajkulomamac... reci tati da sam ga pozdravio.
Idi mali.
- Uspeo je. - Tako sam sretan što te vidim. - Hoće li mu biti dobro, Gil?
- Ne brinite, sve cevi vode do okeana. - Ribice!
Tatice.
Tako mi je žao, stvarno.
- Hej. - Dori, da nije bilo tebe nikad ne bih
stigao do ovde, hvala ti.
Hej, čekaj malo, čekaj, gde ideš?
Gotovo je Dori, zakasnili smo.
Nema više Nema, a ja sad idem kući.
Ne, ne možeš, stani!
Molim te nemoj da ideš, molim te.
Niko još nije bio sa mnom toliko dugo, niko, a ako odeš...
...ako odeš, ja, pamtim bolje stvari sa tobom zaista.
Vidi, P. Šerman, 42...
42, zapamtila sam, tu je, znam da jesam,
jer kad te pogledam to osećam, a...
... a kad te pogledam kod kuće sam.
Molim te, ne želim da taj osećaj ode.
Ne želim da zaboravim.
Oprosti Dori, ali ja hoću.
- Otpaci od ljudi. - Slatki nektar života.
- Zdravo momci. - Naše je. - Beži odavde.
Tako je momče samo nastavi da plivaš, dobro si to shvatio.
- Imamo nešto živo. - Jeste li videli mog tatu?
- Vraćaj se ovamo. - Pobegao ti je.
Tata, tata.
- Tata. - Ne.
- Oprostite, jeste li dobro? - Ne znam gde sam.
Ne znam šta se događa, mislim da sam izgubila nekog, ali ne sećam se.
U redu je, u redu je i ja tražim nekoga.
- Možemo zajedno da tražimo. - Ja sam Dori.
- Ja sam Nemo. - Nemo. To je lepo ime.
- Tata. - Tata. - Tata. - Tata, čekaj malo.
- Da li je to tvoj otac ili moj? - Moj. - Shvatila, tata.
- Nema ga nigde. - Tata, tata. S-I-D
Sidnej! P. Šerman, Valabi Put 42, Sidnej.
- Nemo. - Šta? Ti si Nemo. - Da, da, ja sam Nemo.
Oh, Nemo, ti i tata, bio si mrtav, videla sam te
tu si, pronašla sam te, nisi mrtav, a tvoj otac... tvoj otac.
- Moj otac, znaš mog oca, gde je? - Ovuda, otišao je ovuda, brzo.
- Da li ste videli da je prošla riba kao on? - Samo veća.
Da, video sam, ali neću da kažem gde, a ne možeš me naterati.
- Ćao. - U redu, reći ću, otišao je ka mrstilištima.
- Pazi. - Oprostite, samo pokušavam da odem kući.
- Tata. - Nemo. - Tatice. - Nemo?
- Tata. - Nemo je živ. - Dori, Nemo.
- Tatice. - Nemo, stižem Nemo. - Tata.
Hvala Bogu, u redu je sine, biće sve u redu.
Okreći se, mreža.
Pazite.
- Upomoć, upomoć. - Dori. - Hajde.
- Upomoć, upomoć. - Dori. - Ne, ne, Dori.
- Tata, znam šta treba. - Nemo, ne. - Pusti me, sve ribe moraju da plivaju zajedno.
- Izlazi odatle, odmah. - Znam da će upaliti. - Ne, ne želim opet da te izgubim.
Tata, nema vremena, to je jedini način da spasimo Dori.
- Mogu ja to. - U pravu si.
- Znam da možeš. - Srećno Peraje. - Idi, požuri!
- Reci svakoj ribi da pliva na dole. - Pa, čuli ste mog sina.
- Dori, reci svima. - Plivajte svi zajedno, da li razumete?
Plivajte na dole.
- Svi plivajte na dole. - Morate na dole. - Na dole.
- Plivajte na dole. Plivajte na dole.
Ne odustajte, nastavite da plivate, samo nastavite.
Upalilo je.
- Samo plivaj, samo plivaj. - Hajde tata. - Odličan si.
- Hajde idemo do dna. Nastavi da plivaš. - Samo plivaj, plivaj.
Skoro smo tamo, samo plivaj.
Samo plivaj. Samo plivaj.
- Gde je Nemo? - Eno ga.
O, ne, Nemo.
Nemo. Nemo.
U redu je, tata je ovde, kod tate si.
- Tatice. - Hvala Bogu. - Tata, ne mrzim te.
O, ne, ne, tako mi je žao, Nemo.
- Hej, pogodi šta? - Šta? - Morske kornjače...
... upoznao sam jednu i imala je 150 godina.
- 150? - Da.
- Sendi Plankton je rekla da žive samo do 100. - Sendi Plankton?
Misliš da sam prešao ceo okean i da znam manje od planktona?
Imala je 150, a ne 100, šta zna Sendi Plankton.
Vreme je za školu, vreme je za školu. Ustaj, idemo.
- Pobediću. - Nećeš, uspeo sam. - Moj sin me pobedio.
- Ukrcajte se istraživači. - I tada morski krastavac pogleda mekušca...
... sa ovakvim prijateljima kome trebaju neprijatelji.
- Polako Nemo, ko je ovo? - Špricko, ja sam iz struje, ortak.
- Strava. - Totalno.
- Ozbiljno Marti da li si zaista učinio sve ono? - Oprostite.
Ćao, ne uzbuđujte se.
- Samo smo došli da otpratimo novu članicu kući. - Hvala momci.
Vidimo se sledeće nedelje.
- Nastavi sa programom, Dori. - Zapamti, riba je prijatelj.
- Ne hrana, ćao. - Držite se, krećemo.
- Ćao sine, lepo se zabavi. - Ćao tata.
G. Rej, pričekajte, nešto sam zaboravio.
- Volim te tata. - I ja volim tebe sine.
- Tata, možeš sada da pustiš. - Oprosti.
- Idi u avanturu. - Ćao, vidimo se kasnije, ortaci.
- Ćao Elmo. - Nemo. - Nemo. - Vidimo se posle škole, Dori.
- Ćao tata. - Ćao sine.
K R A J
Barbara ne razumem, ova stvar ima doživotnu garanciju, a pokvarila se.
Opet sam morao da čistim akvarijum, izvadim ribe, spakujem ih u kesice.
Gde su ribe nestale?
- Hajde Breskvice, ti to možeš. - Ti to možeš. - To.
To je najkraće crveno svetlo koje sam videla. Hajde Breskvice.
Šta sad?