НАБЕРИ "У" ЗА УБИЙСТВО
Нека ти налея още едно питие.
Марк, преди да се е прибрал Тони, трябва да ти обясня нещо.
Да, очаквах го.
Не съм му казала нищо за нас.
Не ме изненадва. Доста трудно е.
Когато звънна тази сутрин, аз казах, че ти просто пишеш криминални истории.
И съм те срещнала веднъж преди, когато си идвал тук.
Това звучи доста гузно. Никога не бих го използвал в някоя от историите ми.
Марк, знам че мислиш, че е глупаво.
Когато опознаеш Тони, ще разбереш защо съм казала само това.
Скъпа, и сега разбирам. Това няма да ме спре да те обичам.
Не е толкова просто.
Тони се е променил. - Благодаря.
Той е съвършено различен човек, в сравнение с този за който ти разказвах.
Наистина? Кога се е случило всичко това?
В ноща, в която дойдох да се сбогуваме.
Когато излязох от апартамента ти, аз се върнах тук.
Седнах на дивана и добре се наплаках.
И после заспах.
Когато се събудих...
...Тони стоеше в стаята с чантите и тенис ракетите си.
Той каза, че е решил да се откаже от тениса и да започне работа.
Просто така? - Просто така.
Разбира се, отначало не му повярвах, но той наистина го мислеше.
И от тогава е просто прекрасен.
Предполагам, че тогава спря да ми пишеш.
Марго, така ли е?
Помниш ли писмата, които ми писа?
Да, помня.
След като ги прочетох ги изгорих.
Всички освен едно.
Предполагам знаеш кое имам предвид.
Да, мисля че знам.
И какво за него?
Откраднаха го.
С Тони се канехме да прекараме уикенда в провинцията с приятели.
Докато чаках на перона забелязах, че чантата ми липсва.
А писмото беше вътре.
Къде бяхте? - На гара Виктория.
Помислих, че съм я забравила в ресторанта, но когато се върнах я нямаше.
Искаш да кажеш, че така и не си я намерила?
Намерих чантата след около две седмици...
...в загубени вещи, но писмото го нямаше вътре.
После, след около седмица получих бележка.
В нея пишеше какво трябва да направя, за да си върна писмото.
Да. Продължавай.
Трябваше да изтегля 50 паунда от банката, в 5 паундови банкноти...
...и после да ги сменя за 1 паундови използвани банкноти.
Пишеше, че ако отида в полицията или ако кажа на някого...
...той ще покаже писмото на съпруга ми.
Пазиш ли бележката?
Напечатана, само с главни букви.
Може да е всеки. - След два дни...
-... получих тази. - И двете са пуснати в Брикстън.
"Сложете половината пари в плик и ги пратете на Джон С. Кинг,
Ул. Нюпорт 23, Брикстън.
Ще получите писмото си в отговор. "
Това е малко магазинче. Хората го използват за препращане на писма.
Не си изпратила парите.
Да, но писмото така и не беше върнато.
Затова, след като изчаках две седмици, отидох там.
Казаха, че не са чували за мъж, който се казва така.
Пакета беше още там. Въобще не беше отварян.
Това значи нещо, предполагам. Мога ли да ги задържа?
Да, ако искаш. - Не мога да разбера защо не си ми казала.
Нищо не можеше да направиш.
Най-вероятно щеше да ме накараш да разкажа на Тони и на полицията.
Бяха само 50 паунда, помислих, че просто ще платя и ще приключа с това.
Ще кажа на Тони за нас тази вечер.
Не, Марк, моля те, недей.
Ти не разбираш, Тони се промени.
Моля те.
Ще ми се да беше преди година, сбогуването ни.
Ти беше в кухнята. Аз почти казах: "Не мога да премина през това.
Да намерим Тони и да му кажем. "
Предполагам, че тогава щеше да му кажеш.
Виждам, че ни чака тежка вечер.
Всички ще кажем хубави думи един за друг.
Виж, има само едно нещо, което не ми обясни.
Защо не си изгорила и това писмо?
Ето те и теб. Вече мислехме, че няма да дойдеш.
Какво си намислил? - Съжалявам. Шефа се появи...
... точно когато тръгвах. - Тони, това е Марк Холидей.
Марк. - Тони.
Ужасно съжалявам, че закъснях толкова.
Харесва ли ви тук, Марк? - Да, много. Прекрасно е, Тони.
Това първото ви идване в Лондон ли е?
Не, не. Прекарах ваканцията си тук преди година.
Да, точно така. Марго ми каза.
Пишете за радиото, нали? - Не, за телевизията, за греха ми.
Скъпа, резервира ли маса? - Да, за 7 часа.
Хайде тогава. - Скъпа, малка промяна в плана.
Не казвай, че не можеш да дойдеш. - Опасявам се, че е така.
Стареца Бърджис лети за Брюксел в неделя.
И трябва да приготвя месечния си доклад до утре.
Не можеш ли да го направиш след като се върнем?
Опасявам се не. Ще ми отнеме часове.
Ще трябва да подправя половината.
Ще се присъединиш ли към нас след театъра? Може да отидем някъде.
Обади ми се в антракта.
- Ако имам муза може и да успея. - Опитай.
Само да си взема нещата, Марк.
- Ето билетите. - Благодаря, Тони.
Предполагам, че е ужасно грубо от моя страна.
Въобще не, просто съжалявам, че не можеш да дойдеш.
- Трябва да дойдеш на вечерята. - С удоволствие.
Какво ще правиш утре вечер?
Събота? Нищо за което да знам.
Искаш ли да дойдеш на мъжко парти?
- Мъжко парти? - Да.
Някои американци играха тенис по целия континент.
И ние ще им правим прощална вечеря.
- Аз не играя добре тенис. - Това няма значение.
Нали знаеш, Ню Йорк и така нататък.
- Марк ще дойде на партито утре вечер. - Добре.
По-добре мини първо от тук за едно питие.
- Точно това е идеята. - Да. Добре.
- Ще се опитам да хвана такси. - Обикновено можем да си вземем такси.
До скоро, скъпа.
Забавлявайте се.
- До скоро, Тони. - Лека вечер.
- Марк? - Да?
Продайте свободния билет и пийте по едно питие.
- Добре. Ще опитаме. - Приятно рекарване.
Благодаря. Лека вечер.
- Здравейте. - Здравейте. Хамстед 78-99?
- Да. - Мога ли да говоря с капитан Лесгейт?
- Разговаряте. - Добър вечер.
Не се познаваме. Името ми е Фишър.
Разбрах, че имате кола за продан.
- Да, американска кола. - Да, видях я в гаража.
- Колко искате? -1,100.
1,100. Разбирам. Изглежда точно работа за мен.
Но не ми харесва много цената.
И аз не я харесах, като я купих.
- Кога можем да се срещнем? - Какво ще кажете за утре следобеда?
Опасявам се, че няма да успея тогава.
Не, не мога, а в неделя отивам в Ливърпул.
Надявах се...
- Бихте ли могли да дойдете тази вечер? - Къде се намирате?
Мейда Вейл. Бих дошъл, но си изкълчих доста лошо коляното.
Съжалявам. Тогава какъв е Вашият адрес?
- Чарингтън Гардънс 61. - Харингтън?
Не. Чарингтън. Свийте наляво при метрото.
- Две минути пеша е. - Ще дойда след час.
Много сте любезен. Между другото ще дойдете ли с колата?
- Съжалявам, но не мога. - Няма значение. Аз добре я огледах.
Можете да донесете регистрационния талон и другите необходими документи.
- Да, разбира се... - Можем да го уредим...
.. тук веднага, ако Вие свалите от цената достатъчно.
Опасявам се, че това не подлежи на обсъждане.
Ще видим каква работа ще свършат няколко питиета.
- Довиждане. - Довиждане.
- Г-н Фишър? - Капитан Лесгейт?
- Да. - Ще влезете ли?
Благодаря.
Много любезно от Ваша страна.
Нека взема палтото Ви.
- Трудно ли Ви беше да намерите пътя? - Не. Въобще.
Седнете. Какво ще кажете за едно питие?
Не мога да се отърва от мисълта, че съм Ви виждал някъде преди.
Странно е, че го споменахте.
В момента, в който отворих вратата аз...
Почакайте минута. Лесгейт?
Вие не сте Лесгейт. Суон. Си Джей Суон.
- Или Си Ей? - Си Ей.
Вашата памет е по-добра от моята.
Фишър. Кога сме се срещали?
- Не сте ли учили в Кеймбридж? - Да.
Трябва да са минали 20 години.
Не бихте ме помнили. Аз бях там само през последната Ви година.
- Какво съвпадение. - Да, това изисква специално питие.
Мислех да Ви въздействам с безразлично държание.
Но нека видим какво имаме тук.
- Какво ще кажете за това? - Идеално.
И как разбрахте, че продавам колата си?
От гаража Ви ми казаха.
Странно. Не мисля, че съм им го споменавал.
Зареждах колата си и им казах, че искам американски автомобил.
Те ми дадоха Вашият телефонен номер. Аз казах:"Продава се, нали?"
- Разбира се... - Добре, но отказвам да обсъждам цената...
-... докато не изпиете три брендита. - Предупреждавам Ви...
-... доста се пазаря, пиян или трезвен. - Както и аз.
Мисля, че може да съм Ви виждал някъде след Кеймбридж.
Били ли сте някога в Уимбълдън?
Точно така. Уендис. Тони Уендис.
- Каква е историята с този Фишър? - А с Лесгейт?
Желаете ли пура?
Не, благодаря. Ще запаля лулата си.
Това е нов навик.
Помня, в колежа пушехте доста скъпи пури.
Чакайте малко, мисля че някъде тук имам Ваша снимка.
Да.
Да. Ето една.
Правена е на срещата с бившите съученици.
Вие сте с най-голямата пура в бизнеса.
Това е първата и последна среща, на която съм ходил.
- Приличам на главорез. - Да, доста.
Разбира се, помня Ви, заради бала в колежа.
Вие бяхте ковчежника, нали?
Почетен ковчежник. Аз организирах доста събития.
Част от парите от билетите бяха откраднати, нали?
Да. Почти 100 паунда.
Бях ги оставил в каса в кабинета ми и на сутринта бяха изчезнали.
- Разбира се, виновен е бил портиера на колежа. - Да. Бедният Алфред.
Не можа да го скрие.
- Намериха касата в задния му двор. - Но не и парите.
- Преди двайсет години. - С какво се занимаваш сега?
С недвижими имоти. Не следя тениса много отблизо.
- Играеш ли все още? - Не, отказах се.
По-скоро тениса се отказа от мен. Някой все пак трябва да изкарва пари.
Но добре похарчих парите си. Обиколих света три пъти.
- С какво се занимаваш сега? - Продавам спортно оборудване.
Не е много доходно, но имам доста свободно време.
Къщата ти е много хубава.
Жена ми има собствени средства.
От друга страна, имам усещането, че ще похарча 1,000 паунда за колата ти.
1,100.
Хората с капитал не осъзнават колко са щастливи.
Почти съм се примирил, че ще живея с това, което сам си изкарам.
Винаги можеш да се ожениш по сметка.
Да, предполагам, че някои хора правят бизнес от това.
- Знам, аз постъпих така. - Защо мислиш, че тя се е омъжила за теб?
Бях тенис звезда.
Да, но си се отказал от тениса. А тя не те е напуснала.
Почти го направи.
След като се оженихме, аз играех по тенис-турнини...
...и взех Марго с мен.
На нея не й хареса и когато се върнахме...
...тя се опита да ме накара да се откажа от тениса и вместо това да играя съпруг.
В края на краищата направихме компромис.
Отидох сам в Америка за сезона...
...и се върнах след националните шампионати.
Скоро осъзнах, че доста се е случило, докато ме е нямало.
Поне едно беше ясно, тя не ме обичаше повече.
Имаше телефонни обаждания, които рязко приключваха, когато влизах в стаята.
Имаше и стар приятел от училище, който идваше на гости от време на време.
Един ден имахме скандал.
Исках да участвам в закрит шампионат...
...и, както обикновено, тя не искаше аз да ходя.
Бях в спалнята. Телефона звънна.
Звучеше доста спешно.
След това тя изгледаше доста радостна, че ще участвам в турнира.
Опаковах си багажа и заминах.
Паркирах колата две улици по-надолу и се върнах обратно.
Десет минути по-късно тя излезе и взе такси.
Аз също.
Съученика й живееше в студио в Челси.
Можех да ги виждам през прозорците. Той готвеше спагети на газова печка.
Не говореха много. Просто изглеждаха много естествено заедно.
Нали се сещаш, странно е как се познават двама души, които са влюбени.
Отидох да се разходя.
Започнах да се чудя какво ще стане, ако тя ме напусне.
За начало трябваше да намеря начин да си изкарвам прехраната.
Тогава изведнъж осъзнах колко много съм започнал да завися от нея.
Всички тези скъпо струващи вкусове, с които свикнах, докато бях на върха.
Големият тенис беше свършил с мен...
...затова, очевидно, имах жена си.
Не помня някога да съм бил толкова уплашен.
Отбих се в една кръчма и изпих няколко питиета.
Докато седях в ъгъла мислех за доста неща.
Мислех да го убия поне по три начина.
Дори помислих да убия нея.
Това изглеждаше далеч по-разумна идея.
И докато разработвах плана как да стане...
...изведнъж видях нещо, което напълно промени решението ми.
В крайна сметка не отидох на турнира.
Когато се върнах тя седеше точно където си ти в момента.
Аз й казах, че съм решил да се откажа от тениса и да се грижа за нея.
- И? - И, както се оказа...
...не е трябвало да се престаравам толкова.
Очевидно тяхната спагети вечер е била нещо като сбогуване.
Приятелят е бил извикан обратно в Ню Йорк.
- Американец? - Да.
След това пращаше дълги писма.
Обикновено пристигаха в четвъртък.
Тя изгори всички, с изключение на едно.
Това писмо тя постоянно местеше от чанта на чанта.
Винаги беше с нея.
Това писмо ми стана идея-фикс.
Трябваше да разбера какво пише в него.
И накрая разбрах.
Четивото беше много интересно.
- Искаш да кажеш, че си го откраднал? - Да.
Даже й написах две анонимни бележи с предложение да си го откупи обратно.
- Защо? - Надявах се, че това ще я накара...
...да дойде и да ми разкаже за него.
Но не стана така, затова запазих писмото.
Защо ми разказваш всичко това?
Защото ти си единственият човек, на който мога да имам доверие.
Както и да е, това свърши работа.
Може да е бил и страха от Бог, но писмата спряха.
И от тогава заживяхме щастливо.
Знаеш ли, странно е да мисля, че само преди година...
...седях в приятна кръчма и планирах убийството й.
И можеше и да го направя...
...ако не бях видял нещо, което промени решението ми.
Какво си видял?
Видях теб.
И какво му е било странното на това?
Съвпадението.
Само седмица преди това бях на среща със съучениците.
И приятелите говореха за теб.
Как си бил съден на военен съд по време на войната.
Година в затвора. Това бяха новини.
В колежа всички мислехме, че Суон ще свърши в затвора.
- Заради касата, предполагам. - Какво за нея?
Скъпи ми приятелю, всички знаем, че ти взе парите.
Горкият Алфред.
Много благодаря за питието.
Беше ми интересно, да чуя за твоите брачни проблеми.
Предполагам, че ти няма да вземеш колата.
Не искаш ли да ти кажа защо те извиках тук?
Да, мисля че трябва.
Случи се, когато те видях в онази кръчма.
Изведнъж всичко ми се изясни.
Няколко месеца по-рано с Марго бяхме написали завещанията си.
Бяха кратки. Оставяме всичко един на друг, в случай на злополука.
Нейните спестявания са около 90,000 паунда.
Основно вложения, всички лесни за получаване.
Но това беше твърде лесно. Веднага щяха да заподозрат мен.
Трябваше ми алиби, и то много добро.
И тогава видях теб.
Чудех се какво се случва с хора, които излизат от затвора.
Имам предвид, хора като теб.
Могат ли да си намерят работа? Старите приятели подкрепят ли ги?
Предполагам, че никога не са имали приятели.
Стана ми толкова любопитно, че те проследих.
Проследих те до вас и...
Ще ми подадеш ли чашата си, старче?
Благодаря ти. Много ти благодаря.
- От тогава те следя. - Защо?
Надявах се рано или късно да те хвана в нещо...
-... и да мога да... - Ме изнудваш?
Да ти въздействам.
След няколко седмици научих навиците ти.
- И това ме улесни много. - Доста сурова работа.
В началото, да.
Но знаеш как е. Става ти хоби.
И колкото повече навлизаш в нещата, толкова по-увлекателно става.
Ти стана доста увлекателен.
В същност имаше моменти, в които се чувствах, сякаш ми принадлежиш.
Това трябва да е било интересно.
Ходеше на състезания с кучета, всеки понеделник и четвъртък.
И аз започнах да ходя, само за да съм близо до теб.
- Промени името си на Адамс. - Да. Омръзна ми Суон.
- Това престъпление ли е? - Не, не. Нищо такова.
Всъщност нямаше нищо незаконно около теб.
Доста се обезкуражих.
И тогава един ден ти изчезна от жилището си.
Обадих се на хазяйката ти. Казах:"Г-н Адамс ми дължи 5 паунда."
Но очевидно това не беше нищо.
Г- н Адамс й дължеше наем за 6 седмици в най-добрата стая за 55 паунда.
Г- н Адамс беше такъв добър джентълмен.
Това явно най-много я разстройваше.
Да. Очевидно това ги разстройва най-много.
Старче, ако искаш още едно питие...
...ще си сложиш ли тези ръкавици?
Докъде бяхме стигнали? Да, аз загубих следите ти...
...но един ден те открих на състезанията с кучета.
И те проследих до новия ти дом в Белсайз парк.
Там г-н Адамс се превъна в г-н Уилсън.
Г- н Уилсън напусна Белсайз парк дължейки наем за 16 седмици.
И малко по-богат за кратки срещи с г-ца Уолъс.
Излизаше на срещи с г-ца Уолъс всяка сряда и неделя.
Тя несъмнено беше влюбена в теб, нали?
Предполагам тя мислеше, че ти си пускаше този мустак заради нея.
Горката г-ца Уолъс.
Всичко това е много интересно. Продължавай.
Юли, август, септември: апартамент 127, Карлайл Корт.
Наемодател г-жа Ван Дорн.
Покойния й съпруг й оставил два хотела и голяма къща с апартаменти.
Каква основа за действие, капитан Лестейт.
Единствения проблем е, че тя обича да бъде ухажвана.
И е толкова скъпа.
Може би затова ти се опитваше да й продадеш колата цял месец.
Г- жа Ван Дорн ме помоли да я продам от нейно име.
Звам. Обадих й се точно преди ти да дойдеш.
Тя иска само 800.
Къде е най-близкото полицейско управление?
Срещу църквата. На две минути пеша е.
- Да препдоложим, че отида там. - Какво ще им кажеш?
- Всичко. - Всичко?
Всичко за г-н Адамс и г-н Уилсън?
Просто ще им кажа, че ти се опиваш да ме изнудваш за...
За?
За да убия жена ти.
Почти ми се иска да го направиш.
Когато тя чуе това, ще умрем от смях.
- Не забравяш ли нещо? - Забравям ли?
Разказа ми доста тази вечер.
- И какво? - Да предположим, че аз им кажа...
...как си я проследил до студиото в Челси...
...и си ги гледал как си готвят спагети и всичко останало.
- Това ще свърши ли работа? - Би могло.
Те ще предположат, че ти си я проследил.
- Аз? Защо аз? - Защо ще крадеш чантата й?
Защо ще пишеш тези бележки, за да я изнудваш?
Можеш ли да докажеш, че не си ти?
Със сигурност ти не можеш да докажеш, че съм аз.
Това значи, че ще е твоята дума срещу моята.
Това ще ги озадачи, нали? Какво ще кажеш?
Ще кажа, че си дошъл тази вечер полу-пиян и си се опитал да заемеш пари...
...защото сме били заедно в колежа.
Когато аз съм отказал, ти си споменал нещо за писмо, което принадлежи на жена ми.
Доколкото съм разбрал, ти си се опитал да ми го продадеш.
Дал съм ти парите, а ти си ми дал писмото.
На него има твои отпечатъци, помниш ли?
После ти си казал, че ако отида в полицията..
...ще разкажеш някаква история за това, как съм искал да убиеш жена ми.
Преди да продължиш, старче, обмисли неудобството.
Разбираш ли, аз съм доста известен.
Ще има и твои снимки.
И рано или късно ще видим делегация от хазяйки и наематели...
...които ще искат да свидетелстват против теб.
И някой от тях ще е много сигурен, че те е виждал с г-ца Уолъс.
Забелязах, че беше много внимателен някой да не те види с нея.
Обикновено се срещахте в отдалечени места...
...където няма кой да те разпознае.
Като малкото магазинче за чай в Пимлико.
Това беше нейна идея, не моя.
Да, беше малко долнопробно, нали?
Не е място, където можеш да заведеш г-жа Ван Дорн.
Между другото, дали г-жа Ван Дорн знае за г-н Адамс...
...и г-н Уилсън и г-ца Уолъс?
Планираше да се ожениш за г- жа Ван Дорн, нали?
- Умник си, нали? - Не, всъщност не.
Имах време да премисля нещата...
...и да се поставя на твое място.
Затова знам, че ще се съгласиш с мен.
- Какво те кара да мислиш така? - Същата причина...
...поради която магаре с пръчка отзад и морков отпред...
...винаги ще върви напред, а не назад.
Разкажи ми за моркова.
1,000 паунда в брой.
- За убийство? - За няколко минути работа, само това.
И никакъв риск, гарантирам.
Това трябва да ти хареса.
Ти ходеше по доста тънък лед.
- Не знам за какво говориш. - А трябва да знаеш.
Писаха във вестниците, "Жена на средна възраст...
...намерена мъртва от свръхдоза или от сорта."
Тя взимаше наркотици от доста време...
...и никой не знае от къде се е снабдявала.
Но ние знаем, нали?
Горката г-ца Уолъс.
Тези 1,000 паунда...
...къде са?
В малко шкафче в гардеробна.
- Къде? - Някъде в Лондон.
Разбира се, няма да се видим отново.
Когато доставиш стоките...
...ще ти изпратя бележката и ключа за шкафчето.
Вземи тези 100 паунда в аванс.
Полицията ще трябва да проследи само една от тези банкноти...
...до теб, за да ни обеси и двамата с едно и също въже.
Не няма. Цяла година съм заделял 20 паунда всяка седмица.
Винаги в 5 паундови банкноти.
После съм ги харчил в свободното си време.
- Мога ли да видя банковото ти извлечение? - Разбира се.
Не пипай.
Обърни страницата.
Баланса ти е паднал с около 1,000 паунда за година.
Да предположим, че полицията те разпитва за това.
Ходя на състезания с кучета два пъти в седмицата.
Ще проверят букмейкъра ти.
Като теб, винаги залагам нелегално.
Доволен ли си?
Кога ще се случи това?
Утре вечер.
Утре! Няма начин!
Трябва да премисля нещата.
Трябва да е утре.
Така съм го планирал.
Къде?
Приблизително където стоиш в момента.
- Как? - Утре вечер, Холидей,
американският приятел и аз ще отидем на мъжко парти.
Тя ще остане тук.
Ще си легне рано и ще слуша театър по радиото.
Винаги това прави, когато аз излизам.
И точно 3 минути преди 11 ти ще влезеш в къщата.
Ще намериш ключа от вратата...
...под килима на стълбите.
- Петото стъпало. - Точно това.
Отиваш направо до прозореца...
...и се скриваш зад завесите.
Точно в 11 часа ще отида до телефона в хотела...
...за да се обадя на шефа ми.
Ще набера грешен номер, този номер.
Това е всичко, което аз ще направя.
Когато звънне телефона ще видиш, че лампата в нейната стая ще светне.
Когато тя отвори вратата, светлината ще освети стаята.
Затова не мърдай, докато тя не вдигне телефона.
Трябва да бъдеш възможно най-тих.
След като свършиш...
...вдигни телефона, свирни ми леко и затвори.
Каквото и да правиш, не говори. Аз няма да кажа дума.
Когато те чуя да свирнеш ще затворя и ще набера отново...
...този път равилния номер.
Ще говоря с шефа си, сякаш нищо не се е случило и ще се върна на партито.
И какво става после? Продължавай.
Ще видиш куфара тук.
В него има мои дрехи за химическо чистене.
Отвори го и разхвърляй дрехите по пода.
После го напълни с кутии от цигари и с някои от тези награди.
Затвори капака, но не щраквай ключалките.
После остави куфара там, където е сега.
Сякаш съм тръгнал набързо.
Това е идеята. Сега, прозореца...
Ако е затворен го отвори.
После излез точно откъдето влезе.
- През тази врата? - Да.
И сега, най-важното нещо.
Когато излизаш остави ключа, където го намери.
- Под килима на стълбите? - Да.
Да, но какво точно трябва да се е случило?
Те ще предположат, че си влязъл през прозореца.
Мислил си, че апартамента е празен, затова си взел куфара и си започнал работа.
Тя е чула нещо.
Включила е лампата.
Ти си видял светлината и си се скрил зад пердетата.
Когато е дошла тук ти си я нападнал, преди тя да може да извика.
Когато си осъзнал, че си я убил...
...си се паникьосал, побягнал си през градината и си оставил плячката.
Само минута.
Предполага се, че съм влязъл през прозореца.
- Ами, ако са били затворени. - Няма да има значение.
Тя често се разхожда в градината преди да си легне.
И обикновено забравя да заключи, когато се прибере.
Това ще кажа на полицията.
Да, но тя може да каже...
Но тя няма да каже нищо, нали?
Точно така.
Напускам апартамента.
Слагам ключа под килима на стълбите и излизам през вратата.
А, ако вратата е заключена?
- Как ще вляза? - Уличната врата никога не се заключва.
- По кое време ще се прибереш? - Около 12.
Ще доведа Холидей за последно питие. Ще я намерим двамата...
...и ще сме били заедно през времето, след като я оставихме.
Ето го и моето алиби.
- Забрави нещо. - Какво?
Когато се прибереш с, как му беше името, Холидей...
-... как ще влезеш в апартамента? - Ще вляза.
Но ключа ти ще е под килима.
Той ще те види, че го взимаш. Това ще издаде всичко.
Не. Няма моят ключ да е под килимчето.
А нейният.
Ще го взема от чантата й и ще го скрия там...
...точно преди да излезем.
Тя няма да излиза, затова няма да й трябва.
Когато се приберем с Холидей, аз ще използвам моя ключ.
После, докато той е навън и претърсва градината...
...ще извадя ключа и ще го върна в чантата й...
-... преди да дойде полицията. - Колко ключа има за тази врата?
Само нейния и моя.
- Мейвъл З4-99. - Тони, аз съм.
Здравей, скъпа. Как си?
Прекрасно. Пиесата е наистина страхотна.
Наслаждаваме се на всяка минута.
Съжалявам. Искам да кажа, радвам се.
- Ще доидеш ли при нас? - Не мисля.
Едва започвам.
Скъпа, само момент. Мисля, че някой звъни на вратата.
Може да те видят от порзореца на спалнята.
Съжалявам, скъпа. Сторило ми се е.
Защо не заведеш Марк в Джерис?
- Как ще влезем? - Просто споменете моето име.
Не знам как е музиката, но храната е добра.
Между другото, Морийн се обади след като излезе...
...и ни покани на вечеря в сряда.
Ти си записала нещо за сряда в бележника си, но не мога да го прочета.
Прилича на "Ал Бентал".
Кой е той, някой друг твой приятел?
Албърт Хол, идиот такъв.
Албърт Хол, разбира се.
Толкова се радвам, че не трябва да ходим в Морийн.
- Тя е толкова лош готвач. - Ето го и звънеца. Трябва да вървя.
Добре, скъпа. Забавлявай се.
Тони, не прави мартинито прекалено водно.
Къде е снимката на махараджата?
Кога ще приключиш с тези изрезки?
Ще намеря време някой ден.
Ето го. Махараджата.
- Не е ли замечтан? - Има 4 Ролс-Ройса и бижута...
...способни да потопят боен кораб, но всичко което е искал някога е да играе на Уимбълдън.
Горкият бил толкова късоглед, че едва виждал края на ракетата...
Трябва да...
Благодаря, Тони.
Трябва да напишеш книга за това.
Защо двамата не се обедините за един детективски роман с тенис фабула.
Какво ще кажеш, Марк? Ти ще разкажеш...
-... за перфектното убийство. - Нищо не обичам повече.
Как става писането на детективска история?
Забравяш за разкриването и се концентрираш на престъплението. То е важно.
Представяш си, че ще крадеш нещо или ще убиеш някого.
Така ли го правиш? Интересно.
Обикновено се поставям на мястото на престъпника. И си задавам въпроси.
"Какво следва"?
Вярваш ли в перфектното убийство?
Да, абсолютно. На хартия, разбира се.
Мисля, че мога да планирам убийство по-добре от повечето хора...
...но се съмнявам, че мога да го извърша.
Защо не?
В книгите нещата се случват по начина, по който писателя иска.
А в истинският живот не винаги е така.
Не. Опасявам се, че моите убийства ще са като моста ми:
Ще направя грешка и никога няма да я разбера...
-... докато всички не започнат да ме гледат. - Пий, Марк.
- Да. - Какво ще правиш утре?
- Нищо. - Защо не отидем...
-... в Уинздор за обяд? - Добра идея.
Ела рано, но не твърде рано.
- Може да имаме махмурлук. - Какво ще кажеш за 11?
- Чудесно. - Може да обядваме в Кингс Хед.
- Това в Уинзор ли е? - Не, точно до него е.
Случайно да съм ти дал ключа си? Не мога да го намеря никъде.
Не знам. Може и двата да са в чантата ми.
Ще погледна.
Не. Само моя е тук. Сигурен ли си, че твоя не е в палтото ти?
Не, погледнах. Може ли да заема твоя?
- Малко е неудобно. - Защо?
Може да поискам да изляза.
Тази вечер?
Да, мислех да отида на кино.
Ами радиото? Театъра в събота вечер?
Не. Тази вечер е трилър. Не обичам да слушам трилъри, когато съм сама.
- Разбирам... - Ще се прибера...
...преди вас, така че ще ви пусна да влезете.
Но ние няма да се приберем преди полунощ. До тогава може да си заспала.
Можеш да сложиш ключа си под килима на вратата.
Няма проблем. Намерих го. Бил е в ръкавицата ми.
Тогава сме готови.
На кой филм ще ходиш?
На някоя класика, предполагам.
- Ще има ли билети? В събота? - Винаги мога да опитам.
- Но, скъпа. - Не ме карай да си остана в къщи.
Знаеш, че мразя да не правя нищо.
Да не правиш нищо? Има стотици неща за правене.
Пиши на Пеги, благодари й за уикенда.
Ами тези изрезки? Това е идеалната възможност.
Това ми харесва. Вие отивайте да скитосвате...
...докато аз си стоя в къщи и върша нещо ужасно скучно.
- Много добре. Няма да отидем. - Какво искаш да кажеш?
Очевидно е, че не искаш да излезем, затова и няма да го направим.
Ще останем тук с теб.
Какво ще правим? Да играем на карти?
Тони, скъпи...
Ще се обадя в Грендън и ще им кажа, че няма да ходим.
Тони, моля те, да не прекаляваме.
Добре, аз ще се справя със старите ти изрезки.
Не е необходимо да го правиш, ако не искаш, нали знаеш.
Но аз искам.
Мисля, че ще опитам да намеря такси.
Имаме ли някакво лепило?
Да, в бюрото е, мисля.
- Трябват ти и ножици. - В куфарчето с инструменти са.
Дай ми малко дребни, скъпа. Трябват ми за таксито.
Остави ми чантата.
- Колко ти трябват? - Да видим колко имаш.
- Остави го. - Нали ми дължиш 10 паунда.
- Защо? - Платих за колета, който ти...
...прати на Пеги. Това излиза от моето домакинство.
Нека ти ги дам. Махни си ръцете.
Колко искаш?
Имам 3,5,7 и 6 пенса.
- Трябва да ни стигнат за отиване и връщане. - По-добре вземи още.
- Колко са билетите за вечеря? - Платени са, заедно с бакшиша.
Ако не ми стигнат, Марк ще помогне.
Таксито е тук.
Тони, какво чакаш?
- Нищо, скъпа. - Лека нощ, Марго.
Кога ще се прибереш?
Към 12. Ще доведа Марк за последно питие.
- Ще бъдеш ли будна? - Сигурно ще съм заспала.
- И не бих искала да ме събуждате. - Ще бъдем тихи.
- Лека вечер. - Лека вечер.
- Марго. - Да.
Възможно е Бърджис да се обади.
Кажи му, че сме в Грендън. Може да е важно.
- Какъв е номера? - В указателя е.
Добре.
Довиждане, скъпа.
Добре, Марк.
Отседнал съм в хотел Торбей. Знаеш ли, в Дартмур е.
Не е точно в Дартмур, но в района.
Както и да е, важното в случая е, че е свързан със затвора в Дартмур.
Бях отседнал в хотел Корбей, както казвах, и отидох в бара...
Обърнах се към него и казах "Какво правите тук?"
А той казва "Аз съм търговски пътник. Продавам агро-машини. "Аз казах...
Някой от вас знае ли колко е часа?
Да, 11 без 7 минути.
- Моят е малко след 11. - Часовника ми е спрял.
- Сигурно съм го пренавил. - Та, както казвах...
Извини ме, старче. Трябва да звънна на шефа си.
Агро-машини...
Ало.
Ало?
Свържете се с полицията. Бързо. Полицията.
- Марго? - Кой е?
Скъпа, аз съм.
Тони. Тони, слава Богу.
Върни се веднага.
- Какво има? - Не мога да ти обясня сега.
- Ела си бързо, моля те. - Скъпа, стегни се.
- Какво има? - Един мъж ме нападна.
- Опита се да ме удуши. - Той избяга ли?
Не. Мъртъв е.
Тони, на телефона ли си?
- Марго? - Да?
Слушай много внимателно.
Да. Слушам.
Не пипай нищо. Веднага идвам при теб.
- Не. Няма да пипам. - Не пипай нищо...
...и не недей да говориш с никого, докато не се прибера.
Не, няма да пипам нищо.
- Обещаваш ли? - Да, обещавам.
Тони, моля те, побързай.
Седя в същия бар и виждам същия мъж да стои в края на...
Той дойде при мен и каза...
Не, седни. Аз трябва да си тръгвам.
Марго не се чувства добре.
- Наистина? - Нищо сериозно.
- Ти остани и се забавлявай. - Ще дойда.
Не. Всичко е наред.
...с които ми купуваше сухи мартинита...
Тони! Тони.
Всичко е наред, скъпа. Какво стана?
Той уви нещо около врата ми.
- Нещо като чорап. - Сигурна ли си? Нека видя.
Станах, за да вдигна телефона и той излезе иззад пердето...
.. и се опита да ме удуши.
Почти припаднах.
Усетих, че ножиците са в ръцете ми...
...после той изведнъж ме пусна и падна на пода.
Почти няма кръв.
Когато падна, той сигурно е...
- Какво правиш? - Опитвам се да си намеря...
Ето ги, аспирина ми.
Толкова ме боли глава...
Какво има?
По-добре да намеря едно одеало.
Затвори прозореца, моля те.
Не. Не трябва да пипаме нищо, докато не дойде полицията.
Трява да е влязъл с взлом. Чудя се какво е търсил.
- Тези награди, предполагам. - Кога ще дойде полицията?
- Обади ли им се? - Не.
Ти ми каза да не говоря с никого.
Не е ли по-добре ти да им се обадиш сега?
Да.
- Къде е Марк? - Казах му да се прибира направо.
- Оператор. - Ало, оператор...
-... свържете ме с полицията в Мейда Вейл. - Каза ли им?
Аз не знаех какво се е случило. Казах, че ти не си добре.
Полицията в Мейда Вейл.
Полиция? Тук стана ужасен инцидент.
- Да, сър? - Стана убийство.
- Как се казвате, сър? - Уендис.
- С двойно С? - Не, с едно.
Адреса Ви?
Чарингтън Гардънс 61 А, първи етаж.
- Случайно ли стана? - Не знам.
Как така не знаете?
Мислите ли, че е убит от някого?
Не знам.
Имате ли идея кой може да го е направил?
Ще Ви обясня, когато дойдете. Колко ще Ви отнеме?
- Около две минути. - Две минути.
И, не пипайте нищо, сър?
Не, няма да пипаме нищо. Довиждане.
- Ще се облека. - Защо?
- Те ще искат да ме видят. - Те няма да те видят.
Но те ще ме разпитват.
Ще изчакаме до утре. Аз ще им кажа всичко, което искат.
- Тони? - Да?
- Защо ми се обади? - Какво?
Съжалявам, скъпа, ще ти разкажа по-късно.
Току що се сетих за нещо.
Ти каза, че е използвал чорап.
Мисля, че беше чорап или шал.
- Тук ли е? - Не, но предполагам, че те ще го намерят.
Сега си лягай.
Чай, господа?
Сержант, вижте. Това е другият чорап.
Добре. Махайте се от тук.
Почти е празен. Напомни ми да взема още.
Винаги свършва точно, когато имаш нужда.
Преди да забравя, сержанта искаше да знае...
...защо не се обади в полицията веднага.
- Как можех? Ти беше... - Знам, но...
Ти ясно ми каза да не говоря с никого...
-... преди ти да се прибереш. - Знам...
...но аз му казах съвсем различна история.
- Защо? - Казах му, че не си звъннала на полицията...
...защото си предположила, че аз ще го направя от хотела.
Защо си им казал това?
Защото това беше най-логичното обяснение, и той го прие.
Сега, ако на тях им хрумне идеята, че ние сме забавили обаждането...
...може да започнат да душат и да задават най-различни въпроси.
- Искаш и аз да кажа същото? - Така мисля...
...ако стане въпрос.
Това трябва да е Марк. Ще го поканиш ли?
- Добро утро, мадам. - Добро утро.
- Г-жа Уендис? - Да?
Аз съм от полицията. Може ли да вляза?
Разбира се.
Извинете ме. Само ще кажа на съпруга ми, че сте тук.
Благодаря Ви.
- Добро утро. - Добро утро, сър.
Аз съм Главен инспектор Хъбард, отговарям за криминалните разследвания в този район.
Мисля, че дадохме на вашия сержант всичката информация.
Да. Видях доклада му, разбира се...
...но има няколко неща. Бих искал да ги чуя от първа ръка.
Мисля че сержанта Ви е видял само за момент, г-жо Уендис?
- Да, аз... - Жена ми...
...изпита страхотен шок.
Да, доста лошо преживяване сте имали.
Имате ли нещо против да огледам наоколо?
Не. Спалнята и банята са натам.
Той определено не е влязъл през банята.
А и на кухненските прозорци има решетки.
Предполагаме, че е влязъл през тези прозорци.
Доколкото разбрах Вие не сте бил тук, когато се е случило.
Не, бях на вечерно парти в хотел Грендън...
...и по случайност звънях на жена ми, когато са я нападнали.
Така разбрах.
Можете ли да ми кажете точно време?
Не, опасявам се, че не. Помня, че часовникът ми беше спрял.
Забелязахте ли, г-жо Уендис?
- Не. - Защо не седнете, инспекторе.
Защо, благодаря.
Имате ли някаква представа кой е бил той?
Да. Открихме къде е живял.
Все още съществува объркване по отношение на истинското му име.
Явно е имал няколко.
Виждали ли сте го преди?
Защо, не, разбира се не.
- Това той ли е? - Да.
Не го ли разпознавате?
Не, никога не съм го виждала.
Но не успяхте ли въобще да зърнете лицето му?
Не. Той ме нападна отзад, а и беше тъмно.
Едва го видях.
Да, но преди да Ви покажа тези снимки...
...Вие казахте, че никога не сте го виждала.
Как можете да сте сигурна, щом не сте видели лицето му снощи?
Не Ви разбирам.
Инспекторе, жена ми иска да каже, че доколкото й е било известно...
...не го е виждала преди.
- Това ли имахте предвид? - Да.
А Вие, сър? Виждали ли сте го преди?
Не.
- Не, поне... - Да?
Прилича много на мой колега от колежа, но мустаците го променят.
Какво беше името му?
Не знам. Завършил съм преди 20 години.
- Лесгейт ли се казваше? - Не.
- Уилсън? - Не.
- Суон? - Н...
Суон.
Почакайте малко. Суон. Да, така беше.
Имам стара снимка направена на срещата на випуска.
Ето го него. Защо, невероятно е.
- Добре ли го познавахте? - Не. Той беше по-голям от мен.
- Виждали ли сте го от тогава? - Не, поне...
Като се замисля, скоро го виждах.
- Но не разговаряхме. - Кога се случи това?
Преди 6 месеца, на една гара.
Мисля, че на Виктория. Помня, че забелязах колко малко се беше променил.
Имаше ли мустак тогава, сър?
Не.
Г- жо Уендис, ще ми покажете ли какво точно се случи снощи?
- Тони, трябва ли? - Опасявам се, че да, скъпа.
Бях в леглото, когато телефона звънна.
Станах и дойдох тук.
- Включихте ли тази лампа? - Не.
Покажете ми къде точно стояхте.
Стоях тук и вдигнах телефона.
Само момент. Сигурна ли се, че бяхте...
-... с гръб към прозореца? - Да.
- Но защо? - Защо не?
Защо да заобикаляте бюрото?
Аз бих го вдигнал от тази страна.
Но аз винаги се обаждам от тук.
Но защо?
Ако се наложи да запиша нещо, мога да държа телефона с лявата си ръка.
Рабирам, да. Съжалявам. Продължавайте.
Когато вдигнах телефона...
...трябва да е дошъл иззад тези пердета и ме нападна.
- Уви нещо около врата ми. - Нещо?
Какво искате да кажете?
Мисля, че беше чорап.
Разбирам. Какво се случи после?
Той ме блъсна през средата на бюрото.
Помня, че усетих ножиците.
Къде ги държите обикновено?
В това кошче с инструменти.
Какво Ви кара да мислите, че е излязъл иззад тези пердета?
- Къде другаде е можел да бъде? - Дръпнати ли са били пердетата?
- Да, бяха. - Вие ли ги дръпнахте?
Не, инспекторе, аз ги дръпнах точно преди да изляза.
- Заключихте ли прозореца? - Да.
- Напълно ли сте сигурен, сър? - Абсолютно сигурен.
Винаги заключвам, когато дърпам пердетата.
Как мислите, че е влязъл?
Предполагаме, че с взлом.
Няма признаци от влизане с взлом.
Доклада ни показва, че ключалката не е повредена.
Г- жо Уендис...
...защо не се обадихте на полицията веднага след като се случи?
Опитвах се да се обадя...
...когато разбрах, че съпруга ми е на телефона.
Естествено помислих, че той ще се обади от хотела...
-... преди да дойде тук. - Не Ви ли хрумна да се обадите на доктор?
- Не. - Защо не?
- Той беше мъртъв. - Откъде знаехте?
Аз...
- Беше очевидно. - Търсихте ли пулса му?
Не. Разбира се, че не.
Всеки щеше да разбере, че е мъртъв.
- Само един поглед в изцъклените очи... - Значи все пак сте видели лицето му.
Видях очите му! Не помня лицето му!
Инспекторе, очевидно е, че жена ми не е виждала този мъж никога.
И ако не е влязъл през тези прозорци, как се е вмъкнал?
Между другото, почти сме сигурни, че е влязъл през тази врата.
Но тя беше заключена.
Марго, отваряла ли си вратата, след като излязохме?
- Не. - Колко ключа от тази врата има, сър?
Само два. Моят беше в чантата ми, а твоят беше с теб.
Да, точно така.
- Пазачът има ли ключ? - Не.
Имате ли домашна помощница?
Да, но и тя няма ключ.
Аз съм винаги тук, когато тя идва.
Какво Ви кара да мислете, че е влязъл от тук?
- Обувките му. - Обувките му?
Почвата беше пропита с вода снощи.
А ако той е дошъл през градината, щеше да е оставил кал по целия килим.
Както се вижда, не е иставил никакви следи...
...защото е забърсал обувките си на килимчето пред вратата.
- Откъде сте сигурен? - Килимчето е доста ново...
...и по обувките му имаше влакна от него.
- Но със сигурност... - А и имаше малко катранено петно...
...на килимчето, а и някои влакна показват същото.
Няма съмнение по въпроса.
Чакайте минута.
Мисля, че го разбрах.
Помниш ли когато ти откраднаха чантата?
- Да. - Ключовете ти не бяха ли вътре?
Да, но когато я намерих те бяха вътре.
Момент. Разкажете ми за това.
- Каква чанта? - Дамска чанта, инспекторе.
Жена ми я загуби на гара Виктория.
Но аз я намерих в изгубени вещи след две седмици.
- Нещо липсваше ли? - Всички пари.
- Нещо друго? - Не.
- Никакви документи или писма? - Не.
- Напълно ли сте сигурна? - Да.
И ключът Ви беше вътре, когато я загубихте?
Да, но той беше вътре, когато я намерих.
Но този, който е откраднал парите, може да е направил копие на ключа.
Къде намерена чантата?
На гара Виктория.
Не казахте ли, че сте видяли там този мъж, сър?
Кога изгуби чантата?
Не беше ли по време на уикенда, когато ходихме на гости на Пеги?
Да, тогава. Сега се сещам.
Той седеше в ресторанта.
- Там ли оставихте чантата си? - Да...
...а не споменах ли аз нещо от сорта на "Видях един познат от колежа"?
- Не помня. - Ето как го е намерил.
Направил е дубликат и е върнал оригинала в чантата.
Преди да стигнете твърде далеч с това, как е влязъл през външната врата?
- Тя никога не се заключва. - Разбирам.
Може да е направил копие на ключа ни.
И да го е използвал, за да отвори вратата.
Но, естествено, не го е направил.
- Защо не? - Защото, ако е било така...
...ключът все още щеше да е в него, когато е умрял.
Но когато е извършен огледа на тялото, не е намерен никакъв ключ.
Изглежда се върнахме там, откъдето започнахме.
Не съвсем.
Тогава как е влязъл?
По-добре да запишем това на хартия.
Бих искал и двамата да дадете официални показания преди следствието.
Офисът ми е съвсем наблизо.
Може би бихте дошли веднага.
- Тони, Марг... - Марк, това е инспектор Хъбард.
Инспекторе, това е Марк Холидей. Той беше с мен снощи.
- -Приятно ми е. - Г-н Холидей.
След като сте бил с г-н Уендис снощи, може би ще ни бъдете от полза.
Забелязахте ли колко часа беше, когато той отиде да се обади по телефона?
Да. Всъщност беше точно 11 без 3.
Как сте толкова сигурен?
Часовникът на г-н Уендис беше спрял. Част от нас си свериха часовниците.
Благодаря Ви. По времето, когато г- жа Уендис е влязла тук...
...за да отговори на обаждането, е била нападната.
Обадихте се на Марго преди или след като се обадихте на шефа си?
Тони, сетих се какво искам да те питам.
Защо ми се обади снощи?
Един момент, преди да загубя нишката.
3 минути преди 11 Вие сте напуснал партито, за да се обадите на шефа си.
Да, използвах платения телефон в лобито.
Колко време разговаряхте с шефа си...
...преди да се обадите на жена си?
Не съм разговарял с него.
Не можах да си спомня номера му, затова се обадих на жена ми да провери в тефтера ни.
Искаш да кажеш, че ме измъкна от леглото, заради неговия номер?
Трябваше. Шефа ми лети за Брюксел тази сутрин.
Исках да му напомня нещо. Беше доста важно.
Нямаше ли указател в хотела?
Да, но номера му в провинцията го нямаше вътре.
- И обадихте ли му се? - Не.
Когато чух какво е станало тук...
-... забравих за всичко. - Да.
Г- н Холидей, г- н и г-жа Уендис ще дойдат...
...в офиса ми, за да дадат показания.
Ще ми дадете ли адреса си, сър? Може да искам да се свържем.
- Разбира се. - Само да си взема палтото.
- Отседнал съм в хотел Карфакс. - Ще го запишете ли тук?
Както и телефонният Ви номер.
- Идвали ли сте тук друг път, сър? - Да. Да, преди около година.
- Заповядайте, сър. - Благодаря Ви.
Г- н Уендис, пред къщата има доста голяма тълпа.
Мислех да предложа да излезем през градината.
- Няма ли врата в долния край? - Да.
Вратата може да е заключена.
- Бихте ли погледнали, сър? - Разбира се.
Колко му е известно за връзката между Вас и г-жа Уендис?
- Не Ви разбрах? - Написали сте писмо на г-жа Уендис...
...от Ню Йорк. Намерили са го във вътрешния джоб на мъртвеца.
Не го споменах, защото не бях сигурен колко е известно на г-н Уендис.
Имате ли някаква представа как е попаднало там?
Не.
- Къде е Тони? - Отиде в градината.
Г- жо Уендис, когато загубихте чантата си...
-... не загубихте ли и едно писмо? - Не.
Марго, намерено е в джоба на мъртвеца.
Загубили сте го, нали?
Да, така е.
Попитах Ви за това и по-рано, нали?
Да, но нали разбирате, съпругът ми не знаеше за това.
Този мъж Ви е изнудвал, нали?
Това не е хубаво. Тони трябва да знае.
- Не. - Това е единственото нещо, което можем да направим.
След като г-жа Уендис е загубила писмото ми...
...е получила тези две бележки.
Миналият октомври?
Колко пъти сте се виждали с този мъж?
Никога не съм го виждала!
- Г-н Холидей, елате с нас. - Да, разбира се.
Г- жо Уендис...
...когато пишете показанията си...
...може да присъстват и други полицаи.
Предварително искам да Ви предупредя, че всичко което кажете...
...ще бъде записвано и може да бъде използвано като доказателство.
Забравете какво ми казахте досега.
Ще забравим всичко.
Но отсега нататък трябва да ни кажете всичко, което знаете за този мъж...
...и точно какво се случи снощи.
Ако се опитате да прикриете нещо...
...можете да се поставите в доста сериозна ситуация.
Щеше ми се да обясните какво имате предвид под това.
Ще го направя.
Признавате ли, че убихте този мъж?
Казвате, че сте го извършили при самоотбрана.
За съжаление няма свидетели...
...така че имаме само Вашата дума за това.
Но аз чух всичко, инспекторе, по телефона.
Какво точно чухте, г-н Уендис?
Чух серия от смътни викове.
Чухте ли нещо, което да сочи, че е имало борба?
Това, което чух, инспекторе, е абсолютно съвместимо с нещата, които ми каза жена ми.
Така че, всичко което знаете по въпроса е това, което жена Ви ви е казала, нали?
Предполагате, че този мъж е дошъл, за да обере апартамента Ви.
Но няма никакви доказателства за това.
Има доказателство, че той Ви е изнудвал.
- Изнудване? - Да, опасявам се, че е вярно, Тони.
И предполагате, че е влязъл през прозореца.
А ние знаем, че е влязъл през тази врата.
Но не е възможно да е влязъл през тази врата. Тя е била заключена.
А има само два ключа.
Този на съпруга ми беше с него. Моят беше в чантата ми.
Ето.
Може да сте го пуснала Вие.
Да не предполагате, че тя го е пуснала?
В настоящият момент това изглежда единствения начин, по който може да е влязъл.
Вие даже не вярвате, че бях нападната?
Откъде мислите, че са тези рани по гърлото ми?
Може и сама да сте си ги причинила.
Намерен е копринен чорап извън прозореца.
На него е имало два завързани възела.
Това говори ли Ви нещо?
Предполагам, че това е бил чорапа, който той е използвал.
Намерихме втория чорап скрит под тази подложка.
Бихте ли обяснили защо Вашия нападател би направил това?
Не.
Тези чорапи Ваши ли са?
- Не! - Ние знаем, че са били.
Единият е бил закърпен с копринен конец, който не му съответстваше.
Намерихме такъв конец във вашата кутия.
Тони, тук имаше чифт чорапи.
Чувал съм, че полицията преднамерено фалшифицира улики, за да си осигури обвинението.
Неговите хора са били тук с часове снощи.
Може да са взели чорапите и да са направили всичко.
Разбира се. Вероятно са забърсали обувките му...
-... на килимчето пред вратата. - Ало?
Ало, Роджър, радвам се, че те намерих.
Тони Уендис е. Чуй, снощи имаше обир в къщи...
-... и нападнаха Марго. - Марго? Наранили ли са я?
Тя е добре, но мъжа е убит. Полицията е тук.
И не се смей. Те предполагат, че Марго го е убила умишлено.
Не бих казал това, ако бях на Ваше място, сър.
- Това е добро. - Да, забавно е, нали?
Ще дойдеш ли веднага. Полицейското управление в Мейда Вейл?
- Да, идвам веднага. - Благодаря, старче. Довиждане.
Всичко е наред, скъпа. Ще се срещнем с Роджър там.
Г- н Уендис, трябва да Ви посъветвам...
Адвоката ни ще ни даде всеки нужен съвет, благодаря Ви.
Марго...
-... чантата ти. - Благодаря ти.
- И Вие ли идвате? - Но разбира се, инспекторе.
Да. Аз просто... просто се чудех.
Обвинявам Ви, че на 26 септември...
...Вие умишлено сте убили Чарлз Алекзандър Суон.
Бихте ли искали да кажете нещо в отговор на това обвинение?
И срещали ли сте друг път...
...този мъж Суон?
Получили сте писмо от г-н Холидей.
Писмото е намерено в джоба на мъртвеца.
А сега твърдите, че не сте го познавали.
Каква е присъдата за затворник Марго Мери Уендис...
...виновна или невинна?
Виновна.
Присъдата на този съд е да бъдете отведена на място...
...където ще бъде извършена законната екзекуция.
- Здравей, Марк. - Тони.
Аз...
Имаш ли някакви новини от Министъра на вътрешните работи?
Значи е утре?
Тони, ще приема, че би направил всичко, за да я пасиш.
- Ние направихме всичко. - Не, не направихме нищо.
Опитвах се да разбера нещо...
...ако случайно се стигне до там.
Наистина вярвам, че това е единствения й шанс.
Да го чуем.
Осъдиха Марго, защото никой не повярва на нейната версия.
Обвинението стигна до заключението, че тя лъже...
...и съдебните заседатели му повярваха. На какво се основаваше този случай?
Просто три неща: моето писмо, нейните чорапи...
...и факта, че понеже не беше намерен ключ в Суон...
...трябва тя да го е пуснала в къщата.
- Не ми казвай... - Почакай минута.
Сега, чуй ме. Ето тук идваш ти.
Трябва да отидеш в полицията и да им разкажеш някаква история.
Каквото и да е, за да ги убеди, че Марго не е лъгала.
Полицията не вярват на всичко, което им кажа.
Тони, пиша такива неща от години.
И измислих нещо, което да им кажеш.
Сега, нека разглеждаме точките една по една.
Марго казва, че никога не е пускала Суон през тази врата.
Добре.
Той трябва да я е отворил някак.
Да предположим, че кажеш на полицията, че си оставил твоя ключ някъде отвън?
Тогава Суон може да е влязъл сам.
- И откъде е знаел, че е там? - Ти си му казал.
Но аз не съм виждал Суон от 20 години.
Тони, Суон е мъртъв.
Трябва да използваме този факт.
Можеш да им разкажеш каквото искаш. Може даже да кажеш...
...че двамата сте се срещнали някъде и сте планирали всичко.
Планирали какво?
Да не предполагаш, че аз съм уредил Суон да дойде тук...
-... за да я изнудва? - Не.
За да я убие.
- Да убие Марго? - Това е.
- Защо? - Защото тя така казва.
"Той се появи иззад пердето...
...и се опита да ме удуши. "
Добре, това е направил той.
Просто подкрепяй всичко, което тя каза.
Не разбираш ли? Това е замисъла ми.
А писмото?
Човек не убива обекта си на изнудване.
- Това няма смисъл. - Знам. И мен ме безпокоеше това.
Но и това разреших.
Ще им кажеш, че ти си откраднал чантата й.
И защо да го правя?
Защото си искал да прочетеш моето писмо.
И когато си го прочел си се вбесил, и си решил да й дадеш урок.
Ти си написал бележките, с които си я изнудвал.
Никой не може да докаже, че не си ти.
Можеш също да кажеш, че не си видял Суон на гара Виктория.
Измислил си го, за да се опиташ да го свържеш с писмото ми.
Виждаш ли как всичко си идва на място?
Но те намериха писмото ти в неговия джоб.
- Ти си го сложил там. - Кога?
Преди да дойде полицията.
Може да си...
...подхвърлил и чорапите по същото време.
Марк, защо бих искал някой да убие Марго?
Аз знам, Тони.
Трудно е за нас за разберем, защото...
И двамата я обичаме.
Но сега ни трябва причина.
И то страшно много!
Нека вземем един от най-тривиалните мотиви.
- Марго правила ли е завещание? - Да, мисля че да.
- Кой е бенифициента? - Защо, предполагам, че съм аз.
- Ето ти причина. - Хиляди съпрузи...
...си завещават парите един на друг, без да се избиват.
Полицията няма да повярва. Ще го приемат като опит на мъж...
...отчаян да спаси жена си.
Наистина мисля, че си заслужава да се опита.
Приеми фактите, не могат да те обесят за убийство, което не е доказано.
Най-много да получиш някоя година в затвора.
Много благодаря.
Цената е доста ниска. Ще спасиш живота й!
Звучи чудесно от твоята уста, Марк.
Живота й нямаше да е застрашен, ако не беше ти.
Заради връзката й с теб...
...тя загуби симпатиите на заседателите.
Не ме разбирай грешно, Марк.
Ако имаше и най-малък шанс да се получи, щях да го направя.
Но трябва да е убедително.
Например, как съм успял да убедя Суон да направи такова нещо?
Предложил си му пари.
Какви пари? Аз нямам.
Да! Щеше да получиш парите на Марго.
Щяха да минат месеци преди да сложа ръка върху тях.
А и хората не извършват убийство на кредит.
Не, аз... опасявам се, че ще трябва да измислиш нещо по-добро от това.
Знам, че се опитваш да помогнеш.
Но представяш ли си някой да повярва на такава история?
Да, представям си. Ако ти ги накараш да повярват!
Няма да знам какво да кажа. Ела с мен.
Това ще е грешка. Те знаят какво пиша.
Няма да имаме никакъв шанс...
Здравейте, инспекторе.
Нещо свързано с жена ми?
- Не, сър, опасявам се не. - Тогава какво има?
Извършвам разпити свързани с обир, който е бил извършен...
-... преди около три седмици, сър. - Не може ли да почака няколко дни?
Разбира се, сър. Съчуствам на положението Ви.
Ако може, бих искал да кажа, колко много съжалявам...
Да, инспекторе, добре. С какво мога да Ви помогна?
Касиерът на фабрика на улица Ледбъри е бил нападнат в офиса си...
...и двама мъже са се измъкнали с няколко стотин паунда...
...повечето в дребни банкноти.
Аз какво общо имам с това?
В такива случаи е наредено всички поделения на полицията да наблюдават...
...за някой, който изразходва големи суми пари.
- Разбирам. - И се чудех...
-... дали сте продавали нещо за пари в брой. - Защо?
Сержантът ми е провеждал разпити...
...в гаража на Уейлс на следващия ден и се оказало, че Вие...
...сте си открили сметка там наскоро.
Малко над 60 паунда.
Да, разбирате ли, разполагах с малко...
...и затова си открих сметка.
Разбирам. От банката ли сте изтеглили парите?
Ходили ли сте в банката ми, инспекторе?
Да, всъщност да, ходих. Но те не пожелаха да ми помогнат.
Банковите извлечения винаги се пазят много ревниво.
Да, но съм доста учуден, че не сте дошли първо при мен.
Това беше просто рутинна проверка.
Не исках да Ви безпокоя.
Откъде сте ги взели, сър?
Това влиза ли Ви в работата?
Били са крадени пари, сър. Да, влиза ми в работата.
- Имате ли нещо против да запаля? - Не.
Наистина ли вярвата, че получавам крадени пари?
Докато не ми кажете откъде ги имате, няма да знам какво да мисля, нали?
Виждате ли, ако сте получили парите от някой, който не познавате...
...искам да кажа, това може да е човека, който търсим.
Аха.
- Това Ваше ли е? - Какво е това?
Нечий ключ. Беше на пода, точно тук.
Не. Моят е тук.
Не. Не, не е Вашият.
Може да е моят, тогава.
Да. Да, моят е.
Трябва да е паднал от джоба ми. Има малка дупка.
Това им е порблема на ключовете. Всички си приличат.
- Съжалявам, сър, та казвахте? - Не мисля, че съм бил аз, нали?
Да, да. За парите.
Бих бил благодарен, ако ми кажете откъде ги имате.
100 паунда са доста пари за джобни.
- Преди малко казахте 60. - Така ли?
Да, сержанта ми реши да разрови малко по-дълбоко...
...преди да напише доклада си.
Каза също, че сте платили сметка при шивача си...
...и още една за вино и алкохол.
Съжалявам, че си е създал тези грижи. Ако беше дошъл при мен, щях да му обясня.
Просто спечелих голяма сума пари на състезанията с кучета.
- Около 100 паунда? - Да. Около 100 паунда.
Правено е и преди, нали знаете.
Защо не ми казахте веднага?
Срамувах се, че съм хванат, че ходя на състезания с кучета...
...когато съругата ми е осъдена на смърт.
Да, знам как е. Помага да се разсееш.
Това дава отговор на всичко, нали?
Съжалявам, че Ви притеснавям в такъв момент.
Няма нищо, инспекторе. Няма нищо.
Има само още нещо, сър.
Имате ли малко синьо куфарче?
- Намерили сте го. - Защо, загубили ли сте го?
Да. Щях да съобщя този следобед.
- Мисля, че го забравих в едно такси. - Разбирам.
Трябва да се опитаме да Ви го върнем, нали?
Откъде сте хванали таксито, сър?
Ъгъла на Хайд Парк, преди около половин час.
- Имаше ли нещо ценно вътре? - Не. Няколко книги и...
- И пари? - Два или три паунда в плик.
- Не 200 или 300? - Не, опасявам се, че не.
Кажете ми, инспекторе...
...как сте разбрал за куфарчето?
От магазина за вино казаха, че сте го носили, когато сте платили сметката си...
...затова сержанта ми провери в гаража Ви и при шивача.
И те помнят, че сте го носил, когато сте им платил.
Да, ползвам го вместо чанта за документи.
Шофьорите на такси доста често връщат загубените вещи.
Надявам се, че ще го намерите, сър.
Инспекторе, преди да си тръгнете...
...мисля, че г-н Уендис иска да Ви каже нещо.
Така ли?
А аз бих искал да Ви покажа нещо тук, сър.
Не се учудвам защо не искате да спите в спалнята й.
Тук трябва да има над 500 паунда.
Откъде ги имате?
Мога да Ви кажа защо ги има.
Тези пари са били приготвени, за да заплати на Суон...
...след като убие г-жа Уендис.
Но както Вие знаете, стана злополука...
...затова не е било необходимо да плаща на Суон.
Не е можел да ги покаже, без да го разпитват за тях...
...затова е живял с тях.
Живее с тях от 27 март.
Г- н Уендис?
Преди Вие да дойдете той се опитваше да ме убеди...
...да отида в полицията с най-невероятната история, която съм чувал.
Както изглежда, съм подкупил Суон, за да убие съпругата ми...
Поправи ме, ако греша, Марк.
За да мога да наследя парите й.
И това не е всичко.
Помните ли писмото на г-н Холидей?
Както изглежда, Суон не го е откраднал, а аз.
И съм написал двете бележки...
...и съм запазил писмото на г-н Холидей и съм го пъхнал в жертвата.
- И чорапите... - Да, чорапите.
По-добре да разкажа за това. Звучи повече като изповед.
Подменил съм... Това ли е правилната дума?
Да, подменил съм другия чорап на съпругата ми с този, който...
Следите мисълта ми, нали? Какво друго, Марк?
Казал е на Суон, че ще скрие ключа си някъде навън...
...вероятно на тази полица.
Суон е влязъл сам.
Скрил се е зад пердетата. И тогава Уендис е звъннал.
- Това я е довело... - Един момент.
Ако Суон е използвал ключа на г-н Уендис, той трябва да е бил в него, когато е умрял.
Освен това, как г-н Уендис е влязъл, когато се е върнал от хотела?
Може тя да го е пуснала.
Може да е взел ключа си от джоба на Суон преди Вие да дойдете тук.
Влязъл е със собствения си ключ. Това беше доказано на процеса.
- Не помните ли? - Хайде, Марк ти си на ход.
Суон може да е взел ключа от тук...
...отключил е вратата...
...после е върнал ключа на полицата преди да влезе.
Всичко това е много интересно, но не ме доближава...
...до това, за което дойдох.
Но това е въпрос на живот и смърт. Какво друго има значение?
Това, което има значение за мен е откъде г-н Уендис има тези пари?
Това е всичко, което искам да знам.
Само момент, сър. Моля Ви, сър.
Инспекторе, почакайте минута. Вижте това.
Последният чек, който е написал е на 26 март.
Денят, преди всичко да се случи. Той живее от тях от тогава.
- Това са банковите... - Г-н Холидей.
Съжалявам.
Не е теглил големи суми от банката си. Нищо над 53 паунда.
Но вижте, инспекторе...
...практически всяка седмица. 53 паунда, 40, 45, 50.
Може да ги е спестявал.
Може да съм го планирал от години.
- Тогава откъде ги имаш? - Наистина ли искате да знаете?
- Предупреждавам те. Няма да ти хареса, Марк. - Давай.
Добре, търсеше си го.
Когато тя ми се обади на партито онази вечер...
...аз я намерих коленичила до тялото на Суон, да рови в джобовете му.
Постоянно повтаряше, че е носил нещо нейно, но не можела да го намери.
Беше изпаднала в истерия. Затова не позволих на полицията да я разпитва.
В състоянието, в което беше, можеше да каже каквато й да е лъжа.
На следващата сутрин тя ми показа парите...
...точно както са сега. Всички в банкноти по 1 паунд.
И каза: "Ако нещо се случи с мен, не им позволявай да ги намерят. "
След като я арестуваха, занесох парите в това куфарче...
...на гара Чаринг Крос и го оставих в гардеробната.
Когато ми трябваха пари, го взимах...
...и го оставях в друга гардеробна.
Знаех, че ако го намерите, тя няма никакъв шанс.
Тя е щяла да го даде на него, когато вместо това го е убила.
Не очакваш някой да повярва на това, нали?
Наистина нямам представа. Какво ще кажете, инспекторе?
Трябва да кажа, че подозирах нещо такова.
И няма да го проверите? Ще я обесят утре.
Всичко това е извън правомощията ми от месеци.
Имаше процес и обжалване... - Естествено, че не значи много за Вас.
Ще трябва да признаете, че сте арестували грешния човек.
Мисля, че е по-добре да вървите. - Разбира се.
Но направихте една грешка.
Какво ще се случи, когато Марго чуе всичко това?
Разбира се, че ще отрече. - И може би ще промени завещанието си.
Ще си го направил за нищо, Тони.
Ако разкажа тази негова история, ще ми повярва ли някой?
Не, няма шанс.
Преди почти всяка екзекуция се появява някой с подобна история.
Това трябва да е доста тъжно за Вас...
-... да стане така. - Предполагате ли дали ще го пуснат да я види?
Не искам да се разстройва точно сега.
Поговорете с адвоката си. Може той да е способен да го предотврати.
Трябва да внесете тези пари в банката, преди някой да ги открадне.
Благодаря Ви. Ще го направя.
Надявам се, че г-н Холидей не чака отвън, за да ме види.
Ще имате ли нещо против да погледнете, сър? За да се уверите, че си е тръгнал?
- Всичко е наред. - Добре.
Между другото, сър, помолиха ни да Ви съобщим...
...че има няколко вещи на г-жа Уендис в участъка.
- Какви вещи? - Няколко книги и дамска чанта.
Биха искали да дойдете и да ги вземете.
- Искате да кажете, след утре? - Да, или днес, ако искате.
Просто попитайте сержанта. Той е запознат.
Довиждане, г-н Уендис. Не мисля, че ще се видим отново.
Довиждане, инспекторе, и Ви благодаря много.
- Полицията в Мейда Вейл. - Главен инспектор.
Свържете ме със сержант ОБрайън, бързо.
- ОБрайън на телефона. - Хъбърд.
Виж, ОБрайън, върнах се.
- Задвижи нещата. - Веднага, сър.
Инспектор Хъбърд.
Аз съм, Марк Холидей.
Сега какво сте намислили? Каква е идеята?
- Какво правите? - Няма значение.
- Чудех се защо... - Махайте се от тук.
- Чуйте, инспекторе... - Млъкнете!
Ако искате да спасите г-жа Уендис, запазете тишина. Нека аз се оправя с това.
И как мислите да го направите?
Какво е всичко това?
Те говорят за полицай...
Нека светците ни пазят от надарените аматьори.
По-добре се пригответе за изненада, г-н Холидей.
Марго!
Здравей, Марк.
- Къде е Тони? - Той...
- Излезе. - Кога ще се върне?
Не сме сигурни.
- Вие ли звъннахте току що? - Да.
- Защо не ме пуснахте? - Вие имате ключ.
- Защо не го използвахте? - Използвах го...
-... но не влезе в бравата. - Знаете защо, нали?
Не, не знам. Сменена ли е ключалката?
Може ли да взема чантата Ви за момент?
Чий ключ е това?
Мислех, че е моят.
Не знам.
Какво става тук?
Вашият съпруг ни обясни всичко това.
Сега Вие можете да ни разкажете всичко.
Какво е това?
Не разбирам.
Не, не вярвам да разбирате.
- Пиърсън. - Да, сър.
Върнете тази дамска чанта обратно в управлението...
-... и разкарайте тази кола от пътя. - Да, сър.
Почакайте минута, тъпак такъв. Не можете да ходите по улицата така.
Ще Ви арестуват. Ето, сложете я в това.
Марго, как влезе тук?
Не знам.
Преди около час Директора на затвора дойде да ме види...
...и просто каза, че ще ме водят в къщи.
След това двама детективи ме доведоха тук.
Те казаха, че мога да вървя, но аз не можах да отворя вратата.
Къде е Тони?
Трябваше да дойде на свиждане тази сутрин...
...а те казаха, че не е могъл да дойде.
Нещо да не му се е случило?
Не. Нищо.
Не искам да се меся...
...но мислите ли, че бихте могли да ни кажете какво сте планирали?
Г- жо Уендис, това което ще Ви кажа може да Ви шокира.
Да?
Сериозно подозираме, че съпругът Ви е планирал да Ви убие.
Тони е уредил Суон да дойде тук онази вечер и да те убие.
Откога Ви е известно това?
- Вие самата подозирахте ли го? - Не, никога.
И все пак...
Какво ми става, Марк?
Сякаш не съм способна да чувствам нищо.
Не трябва ли да припадна или нещо?
Това е забавяне на реакцията, нищо друго.
След няколко дни ще преживееш най-прекрасният припадък.
Кога разбрахте, сър?
Първата улика се появи доста случайно.
Открихме, че съпругът Ви харчи доста...
...големи суми безразборно.
Стигна до около 300 паунда.
И явно това е започнало около времето на Вашия арест.
Затова аз трябваше да разбера откъде е намерил парите и как.
След това си спомних, че след като бяхте арестувана, ние претърсихме този апартамент.
И аз видях копие от банковите му извлечения в това бюро.
Затова вчера следобед отидох в затвора и пожелах да видя дамската Ви чанта.
Докато го правех, успях да задигна ключа Ви.
Доста незаконно, разбира се, но кръвта ми кипеше.
И тогава тази сутрин, когато Вашият съпруг беше излязъл...
...аз се върнах, за да видя извлеченията му.
Аз така и не ги видях, защото не можах да мина през тази врата.
Разбирате ли, ключът, който взех от чантата Ви...
...не влизаше в бравата.
Уилямс?
Уендис.
Това беше близо.
Полицията в Мейда Вейл. Говори ОБрайън.
Хъбърд. Виж, ОБрайън, разбрал е за шлифера.
Върна се е и не можа да влезе.
Мисля, че в момента той е на път към участъка.
Пиърсън пристигнал ли е с чантата?
- Да, сър. - Добре. Сега, чуйте.
Дайте на Уендис книгите и чантата...
...и се уверете, че е видял ключа.
Най-добре е да го накарате да провери съдържанието и да се разпише.
Ако си иска ключа и шлифера...
-... кажете му, че сме отишли в Глазгоу. - Разбрано, сър.
- Въпроси? - Няма въпроси.
Обадете ми се, когато той напусне участъка..
Разбрано, сър.
Г- н Холидей, намерихте ли го?
Не мисля. Къде е ключът на г-жа Уендис?
Отне ми само половин час, за да го намеря.
Но, ако е бил тук, защо Уендис не го използва преди малко?
Не го използва, защото не знае, че е тук.
Той все още мисли, че е в чантата на съпругата му.
Снощи бяхте много близо.
Той е казал на Суон, че ще остави ключа под килима на стълбите.
И му е казал да го върне на същото място, когато си тръгне.
Но след като Суон беше убит, ние предполжихме, че Вашият ключ...
...ще е все още в някой от джобовете на Суон.
Това беше малката му грешка, защото Суон е направил...
...точно това, което Вие предположихте, г-н Холидей.
Отключил е вратата...
...после е върнал ключа, преди да влезе.
И от тогава той е там.
А ключът, който Уендис е извадил от джоба на Суон...
-... и е върнал в нейната чанта е... - Ключът на Суон.
Даже и аз не предположих това в началото. Необикновено.
Винаги ме е озадачавало, че не намерихме ключ в тялото на Суон.
Все пак, повечето мъже носят ключ със себе си.
И тогава ми хрумна мисълта.
Занесох ключът, който беше във Вашата чанта...
...до апартамента на приятелката му, г-жа Ван Дорн, и отключих вратата на апартамента й.
След това използвах телефона й, за да се обадя в Скотланд Ярд.
- Защо ме доведохте тук? - Вие бяхте единствения друг човек...
...който можеше да остави клоча отвън.
Трябваше да разбера дали знаете, че е бил там.
Да предположим, че съм знаела?
Не сте.
- Марк? - Да, скъпа?
Мисля, че все пак ще получа този припадък.
- Инспектор Хъбърд? - ОБрайън?
Да. Той току що напусна участъка.
Чудесно.
Опитайте се да издържите още малко.
Уилямс, той току що е напуснал участъка!
- Дай ми знак, ако се появи. - Имаш ли кърпичка?
Какво ще се случи сега?
Рано или късно, той ще се върне тук.
След като аз задигнах неговия ключ, той ще опита да си отключи с този в чантата.
Когато той не стане, ще осъзнае грешката си.
Съберете две и две и ще погледнете под килима.
Но ако той не го направи, всичко това са предполжения.
- Не можем да докажем нищо. - Това е съвършено вярно.
Но след като той отвори вратата, ще знаем всичко.
- Какво ще направите тогава? - Ще звънна на Вътрешния министър.
- Той очаква обаждането ми. - А г-жа Уендис?
Няма да има от какво да се страхуваме.
- Добре ли си, Марго? - Да, добре съм.
Пазете тишина.
- Какво прави той? - Чуди се защо...
...ключът не става.
Отива до задния вход. Пак спира.
Гледа чантата.
Опитва се да си спомни кога е сложил ключа вътре.
Отказва се.
Опасявам се, че няма да е този път. Отправя се надолу по улицата.
Задръжте. Отново спря.
Обръща се.
Втренчил се е в ключа.
Разбира се, това е ключът на Суон, нали?
Сега го разбра! Връща се бързо.
Спомнил си е.
Както казахте, Марк, може и да се получава на хартия, но...
Поздравления, инспекторе.
Между другото...
А ти, Марго?
Да, може да пийна нещо.
Марк? - И аз също.
Предполагам, че все още сте на работа, инспекторе.