TEORIA UNIVERSULUI
Cambridge, Anglia, 1963
Haide !
Hai, bătrâne !
Intrăm pe str. Trinity Lane !
Fii atent la drum, Brian !
Brian profită de şansă !
Iată echipa de forţă !
Hawking a pierdut !
Nu !
Pierzi, Brian.
Eşti prea încet, bătrâne.
Dumnezeule ! Da.
E timpul să bem ceva.
Bună !
Dacă secretul universului ar avea de-a face cu sexul ?
Uite subiect de doctorat !
Fizica amorului.
- E mai degrabă domeniul tău, Brian. - Nu şi-n ultima vreme.
Te vor exclude dacă nu te hotărăşti.
Îi ştiu pe toţi cei de aici, care au...
Minunat ! Doamne !
Oameni de ştiinţă.
- Da. - Ai reuşit.
Fii liniştită, nu stăm mult. Pare îngrozitor de plictisitor.
- Anoşti. - Cine e acela ?
Care ?
El ?
E ciudat. Deştept.
Merge la marşurile pentru dezarmarea nucleară.
Wilde. Jane Wilde.
Uite-l pe David ! David !
- Vin imediat. - Diana !
Mă întorc imediat.
- Bună ! - Bună !
- Ştiinţă. - Litere.
- Engleză ? - Franceză şi spaniolă.
Dar tu ? Tu ce...
Cosmolog. Sunt cosmolog.
Ce e asta ?
E un fel de religie pentru ateiştii inteligenţi.
Ateiştii inteligenţi ?
Nu eşti religioasă, nu ?
B. A.
- Biserica Anglicană ? - Anglicană, da.
Cineva tot trebuie să fie.
Dar cui se-nchină cosmologii ?
Cui ne-nchinăm ?
Ecuaţiei singulare, unificatoare, care explică totul în univers.
- Serios ? - Da.
Care e ecuaţia ?
Asta e întrebarea.
Şi e o întrebare foarte bună.
Nu sunt sigur încă.
Dar intenţionez să aflu.
Atunci de ce n-ai rămas la Oxford ?
Fiindcă rezultatele mele au fost aşa un dezastru
încât m-au chemat la o examinare viva-voce
- şi mi-au zis că dacă se mai întâmplă... - Ce e viva-voce ?
E o discuţie aproape îngrozitoare, faţă în faţă.
- E un fel de interviu ? - Un interogatoriu.
Le-am zis că, dacă mi-ar acorda calificativul "bine",
voi rămâne la ei şi-mi voi continua cercetarea la Oxford.
Dar, dacă mi-ar da un "foarte bine", pentru a intra la Cambridge,
voi dispărea de la ei.
Ţi-au dat "foarte bine".
- Mi-au dat "foarte bine". - Sigur.
Petrecerea asta e moartă oficial.
Hai ! Te conduc eu acasă.
Haide, Jane !
Jane !
Îmi pare bine că am vorbit.
Da.
Sper să-ţi găseşti ecuaţia.
Da.
Pa !
Stephen ?
Da.
Iată !
O mică provocare pentru toţi, înainte de a vă continua parcursul doctoral,
oricare ar fi acesta, d-le Hawking.
Daţi-le mai departe.
Se vor alege bărbaţii dintre băieţi,
grâul de pleavă, mezonii de mezonii pi,
quarcurile de gaguri.
Sunt zece întrebări, fiecare mai grea decât precedenta.
Succes ! Veţi avea nevoie. Ne vedem vineri, la ora 15:00.
Asta o să mă bage în spital.
Unu. Vâsliţi !
Doi. Vâsliţi !
Trei. Vâsliţi !
- Fii pe poziţii, Brian ! - Ţi-arăt eu poziţie !
Fii pe poziţii, Brian ! Continuă, Brian !
Gura !
- Pe poziţii, Brian ! - Sunt extenuat !
Fii pe poziţii, Brian !
Arunc-o ! Arunc-o, Wiggs !
Altcineva, în sfârşit !
- Îmi mai aduceţi două, vă rog ? - Sigur.
- Şi monede pentru telefon. - Da.
- Te simţi bine, Steve ? - Jane !
Nu, desigur, Timothy s-a dovedit a fi chiar mojic.
N-o să ghiceşti cu cine l-am văzut recent.
Cu Caroline !
Pentru numele lui Dumnezeu ! N-are decât să fie cu el.
Care ar fi probabilitatea ?
Foarte scăzută.
El e Stephen.
- Joci crochet ? - Crochet ?
N-am jucat recent.
Duminică dimineaţa.
Sunt ocupată duminică dimineaţa.
E vorba de El.
Bine.
În fine, înainte să fiu întreruptă brusc...
Ridică-te !
Câte ai rezolvat ?
'Neaţa, Brian !
Bună ziua, Stephen !
La câte întrebări imposibile ai răspuns ?
Brian, habar n-am ce spui.
La câte dintre întrebările lui Sciama ai răspuns, Stephen ?
- La niciuna. - N-ai rezolvat niciuna ?
Le programasem pentru mai târziu.
- Nici nu te-ai uitat peste ele. - Nu.
Stephen, îţi dai seama că te-ai înscris voluntar la un doctorat în fizică,
la una dintre facultăţile cele mai renumite ?
- Da. - Credeam că ai dormit la instruire.
Bri ?
- Ce e ? - Poţi să-mi pui nişte Wagner ?
Du-te naibii !
- Intră, Stephen. - Scuze.
Michael, e ilizibil. Nu pot descifra cât ai greşit.
Bănuiesc că enorm.
Brian, e o harababură.
Tu te-ai deranjat cumva, Stephen ?
Scuze.
Da. Orarul trenurilor.
Regiunea de est servicii pasageri
E inacceptabil. Au expirat acum o lună.
Am scris pe spate. Am avut un mic accident.
Am rezolvat doar nouă.
Dumnezeule !
Slavă cerului ! Bravo !
Nouă ?
Intră !
Stephen, ia loc.
Am vrut să vorbim despre subiectul tezei tale.
Ne întrebăm cu toţii care va fi acesta.
Nu mă pot hotărî.
Ai vreo idee ?
Nu.
VĂ RUGĂM VORBIŢI ÎNCET
Aici a descoperit electronul J.J. Thomson,
iar Rutherford a împărţit atomul.
Unul dintre marile beneficii ale acestui post e că nu ştii niciodată
din ce parte va veni următorul progres sau de la cine.
Uite ce e ! Vinerea viitoare voi lua câţiva studenţi remarcabili la Londra,
la o conferinţă a matematicianului Roger Penrose.
Vino, dacă te interesează.
Şi închide uşa când pleci.
Înţeleg că n-ai mai fost la biserică.
A trecut mult.
Vrei să te converteşti ?
Mă cam deranjează conceptul "dictatorului ceresc".
Ce faci la prânz ?
Mama face o friptură grozavă.
Jane, unde studiezi ?
- La litere. - Cartofi ?
Mulţumesc.
Franceză şi spaniolă. Sper să-mi dau doctoratul.
În ce anume ?
Poezia medievală a peninsulei iberice.
Poeţi medievali ?
Ce pictori îţi plac ?
Îmi place Turner.
Turner, serios ?
Întotdeauna mi s-a părut că parcă tablourile lui ar fi plouate.
Tată !
Şi William Blake.
- Dumnezeule, sub nicio formă. - Mersi, mamă.
Jane, gustă din socata mea.
- Da, mulţumesc. - Nu te atinge de ea.
- Nu te atinge de ea, Jane ! - Mersi. Mamă ?
Lui Stephen nu-i place băutura mea de casă.
Făţarnicule !
O să-ţi dau câteva sticle la tine.
Stephen, ai venit de la biserică cu o femeie cumsecade.
Nu te simţi binecuvântat ?
De-a dreptul sfânt. Mulţumesc.
N-ai zis de ce nu crezi în Dumnezeu.
Un fizician nu-şi poate tulbura calculele
crezând într-un creator supranatural.
Ăsta e un argument împotriva fizicienilor, nu al lui Dumnezeu.
Grasă sau macră ?
- Jane, grasă sau macră ? - Macră, vă rog.
O invit pe Jane să mă însoţească la May Ball.
Serios ?
Impresionant !
Va trebui să dansezi anul ăsta, Stephen.
Urmează copanul. Poftim !
Bună !
Scuze.
- Te simţi bine ? - Da.
- Dansezi, Stephen ? - Nu.
Nu, nu dansez.
E un fenomen pe care-l studiez cu bucurie, dar la care nu pot lua parte.
Sigur că da. Cine ar vrea să danseze ?
Vorbesc serios. Nu dansez.
Atunci, nu dansăm.
Vezi cum cămăşile bărbaţilor şi papioanele lor
strălucesc mai mult decât rochiile femeilor ?
Da.
- Ştii de ce ? - De ce ?
Tide.
Detergentul ?
Fluorescenţa detergentului e surprinsă de lumina ultravioletă.
De ce ştii asta ?
Când se nasc şi mor stele,
ele emit radiaţii ultraviolete.
Dacă am putea vedea cerul în lumină ultravioletă,
ar dispărea aproape toate stelele
şi am vedea doar aceste naşteri şi morţi spectaculoase.
Cred că ar arăta cam...
Cam aşa.
Ai văzut ?
Ca acelea.
De ce ?
Ce anume ?
De ce poezie medievală spaniolă ?
Cred că îmi place să călătoresc în timp.
Ca tine.
Există vreo perioadă anume care te-ar interesa ?
În anii '20 a fost interesant.
Efervescenţii ani '20.
"Caută, aşadar, Nu te-ncrede în cititori de stele,"
"Ce urmăresc de după sticlă Întortocheate căi de stelele care cad."
Bravo !
E impresionant, nu-i aşa ?
"La început a făcut Dumnezeu cerul şi pământul."
"Şi pământul era netocmit şi gol."
"Întuneric"
"era deasupra adâncului."
Vrei să dansezi cu mine ?
Trenul care pleacă de la linia a treia
este cursa de 9:17 spre London King's Cross.
Haide, Stephen ! Mişcă-te !
Ce e cu tine ? Hai mai repede !
O stea,
de trei ori mai mare decât Soarele nostru, cum ar trebui să sfârşească ?
Printr-o implozie.
Forţele gravitaţionale ale întregii mase
depăşesc forţele electromagnetice ale atomilor individuali
şi, astfel, are loc implozia.
Dacă steaua e îndeajuns de mare, implozia va continua,
creând o gaură neagră,
în care curbura spaţiu-timp e atât de mare încât nimic nu poate scăpa.
Nici măcar lumina.
Devine mai mică.
Mai mică.
Steaua e mai densă pe măsură ce atomii, chiar şi particulele subatomice,
sunt strivite, la propriu, într-un spaţiu tot mai mic.
Şi, la final, cu ce mai rămânem ?
O singularitate spaţiu-timp.
Spaţiul şi timpul îngheaţă.
Ce-ar fi dacă am aplica teoria lui Penrose despre găuri negre
întregului univers ?
Dacă Einstein are dreptate sau relativitatea generală e corectă,
universul se extinde, da ?
- Da. - Bine.
Dacă dai timpul înapoi, atunci universul devine mai mic.
Bine.
Ce-ar fi dacă aş da totul înapoi,
ca să văd ce s-a întâmplat chiar la începutul timpului ?
- La începutul timpului ? - Da.
Deci, universul se micşorează,
devine tot mai dens, mai fierbinte, pe măsură ce...
Adică să dai ceasul înapoi ?
Exact. Dau ceasul înapoi.
- Dai ceasul înapoi. - Asta faci acum ?
- Dai ceasul înapoi ? - Asta fac.
Bine, continuă.
Ai mult de lucru. Continuă.
Nu vreau să cad.
E începutul timpului.
Ai mult de lucru. Continuă.
Continuă până când ajungi la...
- O singularitate ? - O singularitate spaţiu-timp.
Deci, universul s-a născut din explozia unei găuri negre.
- Continuă. - Cum adică ?
Înainte de începutul universului ?
Nu. Continuă să dezvolţi formula matematică.
Bine.
Împinge cât poţi. Împinge.
Împinge. Cât poţi tu.
Dar împing cât pot.
De ce... Haide ! Unu, doi...
De ce nu pot...
E-n regulă.
Al patrulea deget, al patrulea cârlig.
Se numeşte boala neuronului motor.
E o boală neurologică degenerativă care distruge celule cerebrale
ce controlează activitatea de bază a muşchilor,
cum ar fi vorbirea, mersul,
respiraţia, înghiţirea.
Dispar semnalele pe care le primesc muşchii pentru a se mişca.
Se ajunge la atrofie musculară generală.
Slăbire.
În final, abilitatea de a controla mişcarea voluntară se pierde.
În întregime.
Mă tem că speranţa medie de viaţă e de doi ani.
Nu te pot ajuta cu nimic.
Şi creierul ?
Creierul nu e afectat.
Gândurile tale vor fi aceleaşi, doar că...
Într-un final, nu le va mai auzi nimeni.
Îmi pare foarte rău.
Bună, Brian !
ACCES INTERZIS
Bun venit la un nou episod din serialul The Natural World,
în care vom afla modul ciudat de hibernare
al exemplarului rar de fizician Cambridge,
ale cărui pene superbe le puteţi admira acum.
Cum a fost ? Ce ţi-au zis ? Cum e cu încheietura ?
Am o boală, Bri.
E venerică, Stephen ?
Am boala neuronului motor.
Scuze, nu ştiu...
E boala lui Lou Gehrig. A fost jucător de baseball.
Iartă-mă, am rămas în urmă cu cercetarea
bolilor enigmatice, motorii, ale jucătorilor de baseball.
Mai am doi ani de viaţă.
Cum ?
Chiar sună ciudat când o spui cu voce tare, nu ?
Ce vrei să spui ?
Nu se poate.
Ce au zis ? Scuze, nu prea...
Vrei să pleci, Bri ?
Stephen, scuze, am fost necioplit.
Nu, nu e...
Vrei să pleci ?
Stephen, eşti căutat la telefon.
E o fată.
O să...
Ne vedem curând. O să...
Da.
Te aşteaptă.
Stephen ?
Nu l-a mai văzut nimeni de ceva vreme.
Cred că...
Jane. Jane !
Brian, bună ! Scuze.
Vrei să iei loc ?
Îmi pare foarte rău.
Am vorbit cu Stephen ieri
şi ştiu că l-ai sunat...
E ceva educaţional ?
Foarte.
John are o aventură cu Martha. Însă...
Martha e îndrăgostită de Alan,
dar Alan cred că e homosexual, uitându-mă la pulover.
Deci...
Încerc să aflu probabilitatea matematică a fericirii.
Eşti pe aproape ?
Un număr întreg din zero, dar nu, n-am aflat încă.
Stephen.
L-ai ratat. A fost aici mai devreme.
Nu face asta !
Pleacă.
Crichet.
Joacă un joc cu mine.
Pleacă.
Dacă nu te ridici să joci un joc cu mine,
nu mă voi mai întoarce aici.
Niciodată.
Haide !
Lasă-mă acum.
Vrei să discutăm sau nu ?
Vrei să pleci ?
- Asta vrei ? - Da, asta vreau.
Te rog, dacă-ţi pasă câtuşi de puţin de mine, pleacă.
- Nu pot. - Mai am doi ani de viaţă.
- Trebuie să lucrez. - Te iubesc.
Asta e o concluzie falsă.
Vreau să fim împreună cât mai avem
şi, dacă nu mai e mult, atunci, asta e.
- Va fi de ajuns. - Nu ştii ce urmează.
Se va schimba totul.
Ai ochelarii mereu murdari.
Aşa.
E mai bine, nu-i aşa ?
Da.
Da, este.
Soluţiile pentru ecuaţia Schrödinger
vor dispărea la capătul reprezentării, deci avem...
Timp.
Timpul e subiectul tău ?
Vreun aspect anume ?
Timpul.
Intră.
Nu cred că ştii ce va urma, Jane.
Viaţa lui va fi foarte scurtă.
Aşadar, fii atentă.
Ştiinţa îţi e adversară
şi nu vei apuca să lupţi, Jane.
Va fi o înfrângere de la bun început.
Pentru toţi.
Ştiu ce gândiţi cu toţii. Că...
Că nu arăt ca o persoană foarte puternică.
Însă îl iubesc,
iar el mă iubeşte pe mine.
Vom lupta împreună cu această boală.
Cu toţii.
Doi, trei...
Succes !
- 'Neaţa, Stephen ! - 'Neaţa, d-le profesor !
Ştiu.
Ar putea fi mai elegant.
Da, dar eu...
Intră, Stephen !
Ştiu că ne îngrijoraserăm cu toţii la început, dar eu...
Ştiam, Roger...
Ai avut anumite reţineri la început.
- Dar aşa e la orice teorie. - Da.
Sigur. Foarte bine. Vom vedea.
- Bun venit, Stephen ! - 'Neaţa !
Vrei să iei loc ?
Nu, îmi e bine. Mulţumesc.
- Sigur ? - Da.
Stephen, pe scurt, după cum ştim, primul capitol e plin de lacune,
nu se verifică matematic.
- Profesore Thorne ? - Capitolul al doilea nu e tocmai original.
Sunt multe dintre ideile lui Roger.
Măcar le-ai studiat.
În capitolul al treilea au rămas prea multe întrebări fără răspuns.
De acord.
Apoi, fireşte, ajungem la capitolul al patrulea.
Gaura neagră de la începutul timpului.
- Singularitatea spaţiu-timp. - Într-adevăr.
E genial. E genial, Stephen.
Superb.
Prin urmare, nu putem decât să te felicităm.
Sau, ca să fiu mai exact: bravo, doctore !
Bravo, Stephen !
E o teorie extraordinară.
Vă mulţumesc.
Ce urmează ?
S-o demonstrez.
Să dovedesc printr-o singură ecuaţie că timpul a avut un început.
N-ar fi frumos, profesore ?
Acea ecuaţie unică, simplă, elegantă,
care să explice totul.
Da, ar explica.
Cu siguranţă ar face-o.
Mulţumesc.
Stimabilului şi formidabilului
- doctor... - Who ?
Doctor Stephen Hawking.
Pentru doctorul Stephen Hawking !
Mulţumesc.
E uimitor că şi-a primit titlul primul,
la cât de puţin a muncit.
Munca a fost ultima prioritate a lui Stephen.
La Oxford, mai ales, a apărut în medie o oră. O oră pe zi, în medie.
Şi, iată-l acum, stimabilul !
Lenevia lui e uimitoare.
Apropo de lenevie, Brian,
la câte cursuri te-am acoperit în ultimele şase luni ?
Iar tu făceai excursii de cercetare în Lake District.
- Sigur... - Şi eu pe tine !
- De câte ori ? - De patru ori.
- E totul în regulă ? - Da.
Mi-e bine.
- Ce poţi face ? - Vrei un cartof ?
Te rog.
- Afaceri sau relaxare ? - Relaxare.
Salut, Robbie !
E-n regulă, Robbie.
Asta
este
temporar.
Sigur.
E bine pentru micul dejun.
Mulţumesc.
Scuze, ai zis ceva ?
Am zis...
Da ?
Mulţumesc.
Aşa, Lucy.
Aşa.
O ţii ?
Seamănă cu tine.
Nu.
Stai. Du-te, Jane !
Mă întorc imediat.
Luce ! Lucy.
Jane ?
Stephen. Bună...
Am o idee.
Jane...
Jane, am o idee.
- Bună ! - Bună, Dennis !
- Ce mai faci ?
Bine. Succes !
Se va descurca.
- Scuze. - Nu-i nimic.
Să presupunem
că anumite particule ar putea, de fapt, să scape de gravitaţia găurii negre.
Găurile negre nu sunt, de fapt, deloc negre,
ci strălucitoare datorită radiaţiei termice.
Emisia constantă de radiaţie termică
determină găurile negre să piardă din masă
şi, în final, să dispară printr-o explozie spectaculoasă.
E foarte simplu. E similar cu pierderea termică a unui corp.
- A doua lege a termodinamicii. - Corect. E termodinamică.
Dacă ne-am imagina că o gaură neagră ar pierde, într-adevăr, particule
şi că, în timp, se va micşora, se va evapora, va...
Dispărea.
Aşadar,
mai întâi,
o stea dispare într-o gaură neagră.
Apoi,
gaura neagră însăşi
dispare.
Se duce, dispare.
Din nimic în nimic !
Îmi eşti dator o altă bere.
Tocmai ţi-am arătat că amicul nostru a demonstrat
că timpul, într-adevăr, are un început.
Nu numai asta, ci şi cum s-a născut universul
- şi... - Cum va sfârşi.
Bum !
Poc !
E frumos, e savuros, e...
O idioţenie !
E absurd !
Am greşit cu ceva, profesore ?
Scuzaţi-mă !
Sunt profesorul Khalatnikov,
de la Academia Sovietică de Ştiinţă.
După cum ştiţi,
mă ocup de evoluţia universului fierbinte,
proprietăţile radiaţiilor microunde de fundal
şi de teoria găurilor negre.
Ca să fiu sincer,
am venit aici, astăzi,
aşteptându-mă să aud o mulţime de baliverne.
Plec acasă dezamăgit.
Micuţul acesta
a reuşit !
A reuşit !
Mă bucur să vă cunosc, profesore.
Plăcerea e a mea.
E plăcerea mea.
- Mulţumesc. - Bravo, Stephen !
M-am descurcat bine, având în vedere condiţiile.
M-am îngrijorat puţin.
Radiaţie Hawking !
Micuţul a reuşit !
- Haide, geniule ! - Ce amuzant !
Ţi-a ajuns, bătrâne.
Hai, moşnege !
Unu, doi, trei !
Dumnezeule ! Cum se descurcă Jane ?
Stephen,
boala ta motorie bucală afectează...
Ce ?
Totul ?
Ce ? Nu.
E un sistem diferit.
- Automat. - Vorbeşti serios ?
E minunat, nu-i aşa ?
Asta explică multe la bărbaţi.
Grăbeşte-te !
Haide !
Te rog.
Radiaţia Hawking
Ce e ?
E o surpriză.
Aşa.
Ţine-i închişi.
Uite, tati !
Este un cărucior electric.
Dacă nu-ţi place, îl putem returna.
Nu înţeleg. Ai petrecut ani de zile
presupunând existenţa găurilor negre
şi crezi că Cygnus X-1 ar putea fi prea bine
prima gaură neagră pe care o putem studia.
Şi, totuşi, ai pariat cu Kip Thorne că nu e gaură neagră.
Da.
Pe ce ai pus pariu ?
Pe un abonament de un an la o revistă.
- Ce revistă ? Nature ? - Nu.
Penthouse.
Penthouse ?
Da.
O să te prind !
Tati, atenţie ! S-o prindem pe mami !
Haide...
O să te prind !
Mami !
Hai să vezi !
O să te prindem.
Haide !
Vacanţă ! Vacanţă...
Bună !
- Bună ! - Bună !
- Aţi ajuns. - Bună, tată !
Nu e minunat ?
- Ce zici de trepte, Frank ? - Lucy !
Treptele sunt un mizilic, Jane.
- Stephen ! Ai ajuns ! - Bună !
Da, haide !
După ce ajungem sus, va fi foarte confortabil. Bună, Stephen !
- Bună ! - Aşa !
- Te voi întoarce, Stephen. - Vrei să trag ?
Nu, mă descurc. Ocupă-te de bagaje.
- Pornim. Haide ! - O să-l ridic.
Ajungem, vezi ? E foarte uşor.
Şi încă una, aşa.
Sclipire ?
E...
- Plouă şi tremuri de frig ? - Eşti răcit ?
Nu.
Cade.
Cade...
- Foarte rece. - Ce e ?
Mă distrez de minune...
Ia-o pe Lucy o clipă.
Ce e ?
A ieşit ?
- Nişte apă. - Nu te teme.
Bine, gata.
Aşa.
E în regulă.
Trebuie să consulte un specialist.
Se repetă întruna.
- E ridicol. - Fără doctori.
Fără doctori.
Bine, fără doctori.
Puţină apă.
Stephen.
Am nevoie de ajutor.
Măcar pentru Robert.
Îşi pierde copilăria.
Tot caut un mod să mă descurc,
dar nu pot de una singură !
Totul e în regulă.
Suntem o familie normală.
Nu suntem o familie normală.
Nu suntem o familie normală !
Robert.
Mama ta e foarte supărată pe mine.
Mersi.
Jane !
Jane, opreşte-te !
Stai jos !
Acum...
Vreau să-ţi fac o propunere.
Poate părea neobişnuit, dar am văzut că face minuni.
Cred
că ar trebui să te gândeşti să faci parte din corul bisericii.
Mamă,
cred că e cel mai englezesc lucru pe care l-am auzit.
Aşa o fi.
Adoram să cânt.
Te pricepi.
Nu ştiu.
Du-te.
E vorba de o oră pe săptămână.
Minunat !
Bine. Pe săptămâna viitoare !
- Pa ! - Pa !
La revedere !
- Bună ! - Bună !
Ai venit să cânţi ?
Am venit să...
Soprană ?
Mezzo.
Exact ce ne trebuia ! Unde te-ai ascuns ?
E bună întrebarea !
Eşti în locul potrivit, la momentul potrivit,
după cum se spune.
- Trebuie să mă întorc oricum, deci... - Bine.
- Ai totul ? - Da, mersi.
Mulţumesc că ai venit.
Vei fi un bun de preţ.
Mersi.
Ar trebui să plec.
Dacă fiul tău vrea să ia lecţii de pian...
- Da, cu siguranţă. - Sună-mă.
- Aşa voi face. - Minunat !
Şi soţul meu adoră muzica.
Păi, aş putea să... Cântă şi el ?
L-aş putea învăţa şi pe el.
E o poveste complicată.
- Dar... - Bine.
- Îţi mulţumesc, Jonathan. - Mi-a făcut plăcere, Jane.
- Pa ! - Pa !
Al treilea deget. Acela, aşa.
Ridică încheieturile puţin. Coatele înapoi.
Bine. Încearcă din nou.
Nu.
- Bine. - Da !
Mai vrei vin ?
De ce nu ? Mulţumesc.
- Stephen ? - Nu.
Stephen, Jane îmi spunea că ai o teoremă frumoasă,
care demonstrează că universul
a avut un început. Nu-i aşa ?
A fost subiectul tezei mele de doctorat.
Noul meu proiect o demontează.
- O demontează ? - Da.
Aşadar, nu mai crezi în creaţie ?
Credinţele sunt irelevante în fizică.
Irelevante în fizică.
Înţeleg.
Stephen s-a răzgândit cu totul.
Noua idee e că universul nu are nicio graniţă.
Nu are graniţe, deci nici început.
Şi nici Dumnezeu.
Înţeleg. Mă gândeam
că ai demonstrat că universul a avut un început şi, astfel, un creator.
Greşeala mea.
Nu, a mea.
Stephen caută o teorie singulară care să explice toate forţele din univers.
Prin urmare, Dumnezeu trebuie să moară.
De ce să moară Dumnezeu ? Nu înţeleg.
Cei doi mari piloni ai fizicii
sunt teoria cuantică,
legile care guvernează particulele foarte mici,
electronii şi aşa mai departe,
şi relativitatea generală.
Da, Einstein.
Teoria lui Einstein, legile care guvernează planetele foarte mari.
Însă teoria cuantică şi relativitatea...
Nu-mi spune. Sunt diferite.
Nu se bazează nici pe departe pe aceleaşi reguli.
Dacă lumea ar fi toată formată din cartofi, ar fi uşor.
Am putea identifica un început exact, aşa cum spunea cândva Stephen.
Un moment al creaţiei.
Aleluia ! Dumnezeu trăieşte !
Dacă adăugăm mazăre în meniu, atunci devine totul...
Talmeş-balmeş.
Da. O nebunie.
- Totul devine un haos fără Dumnezeu. - Doamne !
Lui Einstein nu-i plăcea mazărea.
Teoria cuantică. Spunea: "Dumnezeu nu joacă zaruri cu universul."
Se pare că nu numai că joacă zaruri,
ci le şi aruncă acolo unde nu le putem găsi.
Dumnezeu s-a întors pe lista speciilor pe cale de dispariţie.
Cred că o să se descurce.
Iar fizica şi-a reluat activitatea.
Da.
Fizica şi-a reluat activitatea.
Am fost căsătorit.
Din nefericire, ea s-a stins.
A trecut aproape un an deja.
A avut leucemie.
A luptat cu boala, iar eu am îngrijit-o.
Însă, în final...
Mă simt foarte singur.
Tirania camerei goale
şi toate astea.
Dar mi-am găsit mântuirea în muzică. Predatul şi cântatul.
Nu e tocmai o carieră, dar nu sunt foarte ambiţios.
Deşi nu e...
E un păcat ? Nu ştiu.
Nu întrebi pe cine trebuie.
Vă mulţumesc că m-aţi invitat.
- Mulţumim că ai venit. - A fost minunat.
Dacă vă pot fi de ajutor cu ceva,
întregii familii, ar fi o onoare pentru mine.
N-am copii şi niciun angajament, deci...
Vreau să zic că, dacă v-aş putea ajuta,
cred că mi-aş găsi un scop care mi-ar uşura propria situaţie.
Noapte bună !
Înţeleg
dacă ai nevoie de ajutor.
Dacă cineva e pregătit să ţi-l ofere,
nu mă voi opune.
Ţi-e răcoare ?
Da, e foarte înviorător.
Haide ! Gata ?
- Da. - Bine.
17, 18...
Aşa. Bine. O să pun ceainicul.
Te strigă pe tine, vă strigă pe toţi
Pentru a intra în împărăţia Sa
Iisus s-a născut să ne mântuiască
Minunat ! Bine, putem pleca.
E puţin trecut de 7:45.
- Vă puteţi lăsa exemplarele ? - La revedere !
Trebuie să-ţi spun ceva.
Ce ?
Sunt însărcinată.
Doamne ! Am presupus că tu şi Stephen...
E minunat.
- Este. - Da, minunat.
Felicitări, Jane !
Mulţumesc.
Zâmbiţi, vă rog. Gata ?
La trei. Unu, doi, trei.
Zâmbet !
Zâmbet.
E fratele tău ? Pe bicicleta lui ?
- Mami ! - Vin !
Haide, iubire !
Ştii deja
că te-am sprijinit mereu când ai ales să nu primeşti ajutor,
dar trebuie să găsim o soluţie permanentă.
Situaţia nu mai poate continua aşa.
Îţi trebuie o infirmieră la dispoziţie, imediat.
Primim ajutor.
Ştii la ce mă refer.
Nu ne permitem o infirmieră.
Stephen, trebuie să găseşti o cale de dragul familiei tale.
Eşti celebru în toată lumea.
Pentru găuri negre, nu pentru concerte rock.
Stephen, nu e amuzant.
Cred că e urgent.
Avem dreptul să ştim.
Avem dreptul să ştim, Jane.
Ce să ştiţi ?
Al cui e Timothy.
Al lui Stephen sau al lui Jonathan.
Asta e părerea voastră despre mine !
Timothy n-ar putea avea niciun alt tată decât Stephen.
Niciunul.
Jonathan !
- Nu pleca, te rog ! - Trebuie.
Toată lumea vorbeşte...
Şi ce ?
Îmi e greu, fiindcă încerc doar să vă ajut.
Ştiu, iar ajutorul tău e preţuit.
Cel mai bine pentru mine acum ar fi să... Ar trebui să mă retrag acum.
Te rog, Jonathan ! Avem nevoie de tine.
Copiii au nevoie de tine, eu şi Stephen avem nevoie de tine.
- Jonathan ! - Mai sunt şi altele.
Jane, eu...
Am sentimente pentru tine.
Şi eu am sentimente pentru tine.
Mulţumesc, Jane.
Am fost invitat la Opera din Bordeaux.
Invitat unde ?
În Bordeaux.
În Bordeaux ?
Wagner.
Mă pot duce studenţii.
Ştiu că nu-ţi place cu avionul.
Chiar nu-mi place cu avionul.
Adu maşina.
Ne vedem în Bordeaux.
Ia copiii în excursie.
Nu mă voi descurca, Stephen.
Adu-l pe Jonathan.
Nu cred că va dori să vină.
Bună, Stephen !
E în regulă ?
Păi...
O să păstrăm secretul.
Nu uita că trebuie să conduci.
Jane are nevoie de ajutor.
- Sarah... - Da ?
... faci injecţia cu vitamina B după aterizare.
- Desigur. - Şi mă suni
- când ajungi la hotel ? - Da.
- Da ? Promiţi ? - Da.
Bine.
Stephen.
Mama va lua copilul.
Va veni imediat.
Ne vedem în Bordeaux.
Să fii cuminte !
- Dorm ? - Da.
- E bine. N-am nimic. - Unde sunt copii ?
Cred că ne-am descurcat.
Copii ? Luaţi-vă sacii de dormit.
Mulţumesc.
Mulţumesc. Mersi.
Jonathan ?
Dumnezeule !
Scuzaţi-mă.
Jonathan ?
Jonathan !
Stephen nu se simte bine.
E la spital şi...
- E în comă. - Stephen nu se simte bine ?
Ce s-a întâmplat ?
Are pneumonie.
E ţinut în viaţă artificial.
Nu ştiu cât timp va supravieţui.
Spuneţi-mi dacă personalul
ar trebui să deconecteze aparatele.
Ce spuneţi ?
Ar sfârşi fără durere aşa.
Dacă încercăm să-l trezim din anestezie,
nu ştiu dacă va supravieţui resuscitării.
Trebuie să-l treziţi din anestezie.
Sigur asta vă doriţi ?
Singurul mod de a-l scoate de pe ventilaţie
e prin traheotomie.
E o gaură care-i străpunge gâtul.
Nu va mai vorbi niciodată.
Nici nu se pune problema.
Stephen trebuie să trăiască.
Mă voi ocupa să aibă tot ce-i trebuie.
Voi pune să fie transferat înapoi în Cambridge.
E posibil să nu facă faţă călătoriei.
Ba va face.
Ştiu.
O să...
Mă retrag.
Ai băgat totul în maşină ? Căruciorul, echipamentul, toate lucrurile lui ?
La revedere !
Stephen ?
Asta e o tablă de scris.
Mai întâi, îmi spui ce literă vrei clipind
când spun culoarea din grupul care conţine litera.
După ce aflu grupul, poţi alege litera din acel grup
clipind iar când spun culoarea fiecărei litere din acel grup.
Aşa ar fi.
Să încercăm !
Verde.
Albastru.
Roz.
Negru.
Roşu.
Clipeşte ca să alegi culoarea grupului în care e litera, Stephen.
Verde.
Albastru.
Roz.
Negru.
Roşu.
- Bună ! - Bună, Elaine !
- Te ajut cu haina ? - Bine.
Mulţumesc, Jane.
- Aşteaptă aici. - Minunat !
A venit.
Are recomandări excelente.
Promite-mi că n-o vei mânca de vie.
Da ?
Iată-ne !
Elaine, Stephen.
Stephen, Elaine.
Mă bucur să vă cunosc, profesore.
Acum ar trebui să ai tot ce trebuie.
Dar, dacă mai e ceva, sunt chiar alături.
Minunat !
Cred că vom trece direct la treabă.
Mulţumesc, Jane.
- Te rog să închizi uşile. - Sigur.
Să începem.
Bine.
Roşu.
Galben.
C.
Verde.
Negru.
E.
Verde, verde.
A. I.
Ceai.
Vrei o cană cu ceai.
Bine.
Ai vreo preferinţă ?
Ai învăţat pe de rost placa, ştiu asta.
N-am toată ziua la dispoziţie.
Verde, verde.
Verde, galben.
Galben.
B.
Verde, albastru, roz, negru, roşu.
Roşu.
Verde, galben, albastru, albastru.
U.
Deci, B.U.
Vrei un ceai tare, nu ?
Cum v-aţi înţeles ?
Mi se pare cel mai inteligent om pe care l-am întâlnit.
- Eşti foarte norocoasă. - Mulţumesc.
Trebuie să venerezi pământul de sub...
Roţile lui ?
Şi e pacientul perfect. E atât de amuzant !
Când citeşti despre el...
Să vedem ce va mai urma, da, Elaine ?
E înălţat.
După cum vezi, înălţimea e reglabilă
şi putem schimba unghiul aşa cum îşi doreşte Steve.
E de ultimă generaţie.
Cum funcţionează ?
Foloseşte o interfaţă foarte simplă care scanează alfabetul
şi selectează, pe rând, câte o literă.
Prin această tehnică,
profesorul ar putea scrie aproximativ patru cuvinte pe minut.
E mai bine decât unul pe minut !
Ceea ce am făcut
a fost să iau piesele unui robot telefonic
pentru a converti textul în voce artificială.
Vocea are un sunet robotic, dar mai bine să încercăm, da ?
- Minunat ! - Aici e butonul.
Mâna dreaptă.
Aşa.
Bun venit în viitor !
SCRIERE Mă numesc Stephen Hawking
E accent american !
E vreo problemă ?
Dumnezeule ! Nu există altă voce ?
E singura pe care o au acum.
Mi se pare minunat.
Daisy, Daisy oferă-mi răspunsul tău.
Sincer, draga mea, puţin îmi pasă.
Exterminaţi !
Voi scrie o carte.
Despre ce ?
Timp.
Care e natura timpului ?
Se va sfârşi vreodată ?
Ne putem întoarce în timp ?
Cândva, aceste răspunsuri ni se vor părea la fel de evidente
ca rotaţia Pământului în jurul Soarelui
sau, poate, la fel de ridicole ca un turn de ţestoase.
Doar timpul, orice ar fi acesta,
ne va spune.
KIP THORNE CĂTRE PROF S. HAWKING UNIVERSITATEA CAMBRIDGE
Profesore ?
Este pentru un amic.
Sigur că da.
Aşa spun cu toţii.
Nu trebuie să te ruşinezi în faţa mea, profesore.
Eu ştiu cum sunt bărbaţii.
Aruncăm o privire ?
Poftim !
Îmi pare rău.
Următoarea ?
Ce e ?
O ISTORIE A TIMPULUI
O SCURTĂ ISTORIE A TIMPULUI
Am zis: "Caut de mult timp un model al universului."
"În sfârşit am găsit-o pe ea."
Sunt convinsă.
Stephen, trebuie să te răpesc. A sosit contractul.
Ne laşi o clipă, te rog, Jane ?
Aşa.
Ca noi.
Cine suntem ? De ce suntem aici ?
... triumful suprem al raţiunii... mintea lui Dumnezeu.
"Cine suntem ?"
"De ce suntem aici ?"
"Dacă am afla vreodată, ar fi triumful suprem al raţiunii umane,"
"căci atunci vom fi cunoscut mintea lui Dumnezeu."
Chiar asta vrei să spui ?
Da.
Sigur că da.
Deci Îi recunoşti existenţa ?
Totuşi...
"Totuşi" ce ?
Chiar o să mă laşi să mă bucur acum ?
Cu plăcere.
Am rugat-o pe Elaine să mă însoţească în America.
Va avea ea grijă de mine.
Chiar aşa ?
Da.
Înainte îmi spuneai mereu când venea o invitaţie.
E un alt premiu. Ce să fac ?
Îmi pare rău.
Câţi ani ?
Ei au zis că doi.
Ai trăit atât de mulţi !
Totul va fi în regulă.
Te-am iubit.
M-am străduit.
Medalia şi Premiul Albert Einstein
Cu atenţie !
Aia rămâne.
Bine.
Pa, Jonathan !
O SCURTĂ ISTORIE A TIMPULUI STEPHEN W. HAWKING
Profesore, ador cartea dvs !
TIMPUL
Vă mulţumesc.
L-am întâlnit prima dată pe profesor
în 1963.
Poftim ! Timpul ! Încotro zboară ?
A fost una dintre bucuriile vieţii mele să-l văd pe acest om
depăşind orice aşteptare, atât ştiinţific cât şi personal.
Vă rog să-l aplaudaţi pe stimatul meu coleg,
dragul meu prieten, profesorul Hawking.
Vă mulţumesc.
Putem auzi prima întrebare selectată ? Vă mulţumesc.
Mă auziţi ?
Acum sunteţi recunoscut peste tot.
Cum faceţi faţă popularităţii ?
Am fost oprit recent de un turist, la Cambridge.
M-a întrebat dacă sunt adevăratul Stephen Hawking.
I-am răspuns că nu, fiindcă cel adevărat arată mult mai bine.
În 1979, aţi vorbit despre posibilitatea
ca o teorie a tuturor lucrurilor să fie descoperită până la finalul secolului.
Acum prezic că m-am înşelat.
Profesore Hawking, aţi spus că nu credeţi în Dumnezeu.
Aveţi o filosofie de viaţă care să vă ajute ?
Aţi spus că nu credeţi în Dumnezeu.
Aveţi o filosofie de viaţă care să vă ajute ?
E clar că nu suntem decât o rasă avansată de primate,
pe o mică planetă, care orbitează o stea foarte obişnuită,
la marginea uneia dintre cele 100 de miliarde de galaxii.
Însă,
chiar de la răsăritul civilizaţiei,
oamenii au tânjit după cunoaşterea ordinii lucrurilor în lume.
Trebuia să existe ceva foarte special
în privinţa graniţelor universului.
Şi ce poate fi mai special decât faptul că nu există graniţe.
Şi nici străduinţele omului n-ar trebui să aibă graniţe.
Suntem diferiţi cu toţii.
Oricât de grea ar părea viaţa,
există mereu un lucru pe care-l putem face bine.
Atât timp cât există viaţă, există speranţă.
A venit asta.
E de la Stephen.
Doamne !
Ochelarii tăi sunt mereu murdari.
Profesorul şi d-na Hawking, Maiestatea Sa, regina !
Felicitări !
Tovarăşul meu de onoare.
Nu sună rău pentru un moş liberal-socialist.
Nu te teme, poţi refuza titlul de cavaler.
Îţi mulţumesc pentru astăzi.
A fost extraordinar.
A fost totul extraordinar, nu-i aşa ?
Ce scrii ?
Uite ce am realizat.
CARTEA S-A VÂNDUT ÎN PESTE 10 MILIOANE DE EXEMPLARE ÎN TOATĂ LUMEA.
LA 72 DE ANI, STEPHEN NU VREA SĂ SE RETRAGĂ
ŞI CONTINUĂ SĂ CAUTE TEORIA ABSOLUTĂ.
A REFUZAT TITLUL DE CAVALER OFERIT DE REGINĂ.
JANE ŞI-A OBŢINUT DOCTORATUL ÎN POEZIE MEDIEVALĂ SPANIOLĂ.
EA ŞI JONATHAN S-AU CĂSĂTORIT.
JANE ŞI STEPHEN RĂMÂN PRIETENI ŞI AU ACUM TREI NEPOŢI.