Adaptarea: Bubuloimare
www.rosa-team.ro
TEORIA TOTULUI
Traducerea dupã sonor: George Bectas @ Rosa-Team
Cambridge, Anglia, 1963
Hai odatã !
Haide, ruginitule.
Tine ochii pe pistã, Brian.
Brian întrezãreste o deschidere.
Salut, Brian.
Cam încet, hodorogule.
Prea încet.
Doamne ! Hai înãuntru sã bem ceva.
Si dacã secretul Universului are de-a face cu sexul ?
Mai bine ti-ai da doctoratul în asta. În fizica dragostei.
- Cred cã-i mai degrabã domeniul tãu. - Nu în ultima vreme.
Te vor exmatricula, sã stii, dacã nu te decizi.
Minunat...
Aoleu, savanti !
Nu trebuie sã stãm mult. Deja pare înfiorãtor de plictisitor.
- Cine e tipul ? - Care anume ?
El ?
E un ciudat, inteligent.
Se duce la marsurile anti bombã atomicã.
Wilde...
Jane Wilde.
Uite-l pe David.
- Salut. - Bunã.
- Stiinte ? - Umaniste.
- Englezã ? - Francezã si spaniolã.
- Dar tu, tu ce... - Cosmolog.
Sunt cosmolog.
Ce-i asta ?
E un fel de religie pentru ateii inteligenti.
Pentru ateii inteligenti ?!
- Doar nu esti religioasã, nu ? - B.A.
- Biserica Anglicanã. - Anglicanã, da.
Cineva trebuie sã fie.
La ce se închinã cosmologii ?
La ce ne închinãm ?
La o singurã ecuatie unificatã care explicã totul în Univers.
- Serios ? - Da.
Si care e ecuatia ?
Asta e întrebarea.
Si e o întrebare foarte bunã.
Încã nu sunt sigur.
Dar intentionez sã aflu.
Atunci, de ce n-ai rãmas la Oxford ?
Pentru cã examenele finale au fost asa un dezastru,
încât examinatorii m-au chemat la colocviu si mi-au zis cã dacã iau...
Ce e un colocviu ?
O chestie înfiorãtoare purtatã fatã-n fatã.
- Ca un interviu ? - Ca un interogatoriu.
Asa cã le-am zis cã dacã-mi dau diploma de gradul doi,
voi rãmâne sã-mi fac cercetãrile la Oxford.
Dacã mi-ar fi dat-o pe cea de gradul unu, ca sã pot intra la Cambridge,
atunci nu mã vor mai vedea niciodatã.
Ti-au dat-o pe cea de gradul întâi.
- Mi-au dat gradul întâi. - Desigur.
Petrecerea asta e oficial terminatã. Vino, ti-am gãsit cu ce sã pleci acasã.
Haide, Jane !
Jane !
- A fost o plãcere sã vorbim. - Da...
- Si sper sã-ti gãsesti ecuatia. - Da...
- Pa. - La revedere.
Stephen...
Sã începem...
O micã provocare pentru toti
la începutul drumului cãtre doctorat, oricare ar fi acela, dle Hawking !
Dã-i si lui, Dan.
Ceva ce sã separe bãrbatii de bãieti, grâul de neghinã,
mezonul de pion, quarcii de curci.
Zece întrebãri, fiecare mai inaccesibilã decât cealaltã.
Mult noroc, veti avea nevoie.
Pânã vineri la ora 15:00.
Asta o sã mã bage în spital.
- Îmi mai dai douã din astea, te rog ? - Da, sigur.
- Si niste mãrunti pentru telefon. - Da.
Steve, esti bine, prietene ?
N-o sã-ti vinã sã crezi pe cine am vãzut ieri.
Pe Caroline !
- Care era probabilitatea ? - Destul de scãzutã.
El e Stephen.
- Joci crochet ? - Crochet ?
Nu în ultima vreme.
- Duminicã dimineatã. - Duminicã sunt ocupatã, asa cã...
Cu el...
Bine.
În orice caz, am fost întreruptã atât de necuviincios.
Hai odatã, scoalã-te.
Câte ai rezolvat ?
- `Neata, Brian. - Bunã ziua, Stephen.
La câte din întrebãrile imposibile ai rãspuns ?
Brian, habar n-am despre ce vorbesti.
Câte din întrebãrile lui Sciama ai rezolvat, Stephen ?
Niciuna.
- N-ai rãspuns la niciuna ? - Voiam le fac mai târziu.
- Nici nu te-ai uitat pe ele... - Nu.
Stephen, realizezi cã ti-ai început de bunã voie doctoratul în fizicã
la unul din cele mai prestigioase colegii din Anglia ?
Da...
Mã gândeam cã ai fãcut-o somnambul.
- Brian ? - Ce vrei ?
- Poti sã pui niste Wagner ? - Hai sictir.
- Intrã, Stephen. - Iertati-mã.
Michael, e atât de ilizibil, cã nu-mi dau seama cât de gresite sunt.
Bãnuiesc cã enorm, iar Brian, ale tale sunt derutante.
- Tu te-ai deranjat mãcar, Stephen ? - Scuzati-mã.
Mersul trenurilor...
E absolut inacceptabil. Astea au expirat luna trecutã.
E scris pe spate. Am avut un mic accident.
N-am putut rãspunde decât la nouã.
Slavã Domnului... Bravo.
Nouã ?
Intrã.
Stephen, ia loc.
Voiam sã vorbesc cu tine despre tema aleasã.
Eram preocupati mai degrabã care va fi ea.
Nu mã pot decide.
Ai unele idei ?
Nu.
Asadar...
Aici e locul unde J.J. Thomson a descoperit electronul
si unde Rutherford a divizat atomul.
Una dintre cele mai frumoase recompense ale acestei meserii este
cã nu stii când va fi urmãtorul pas sau din partea cui va veni.
Vinerea viitoare voi duce câtiva sefi de promotie la Londra
sã participe la o dezbatere cu matematicianul Roger Penrose.
Poti veni si tu, dacã te intereseazã.
Sã închizi usa la plecare.
Sã înteleg cã n-ai mai fost la bisericã.
Am fost odatã...
Te tenteazã sã te convertesti ?
Am o micã problemã cu toatã premisa asta a Dictatorului Celest.
Ce faci la prânz ? Mama face o fripturã grozavã.
Asadar, Jane... Tu ce studiezi ?
Litere.
Multumesc.
Francezã si spaniolã. Sper si la un doctorat, pânã la urmã.
Serios ? În ce ?
Poezia medievalã în Peninsula Ibericã.
Poeti medievali... Ce pictori îti plac ?
- Îmi place Turner. - Turner, serios ?
Mie mi-a lãsat impresia cã parcã toate picturile lui au fost lãsate în ploaie.
- Si William Blake. - Doamne, nu.
- Jane, serveste putinã socatã. - Da, multumesc.
Nu te atinge. Nu te atinge, Jane.
Multumesc. Mamã...
Lui Stephen nu-i place socata mea de casã.
Filistinule, te expediez înapoi cu câteva sticle.
Stephen, ai venit de la bisericã alãturi de o femeie frumoasã.
Îti dã credinta pe dinafarã ?
Categoric mai evlavios, multumesc.
Nu ai spus de ce nu crezi în Dumnezeu.
Un fizician nu-si permite sã-si lase calculele încurcate
de credinta într-un Creator supranatural.
E un argument mai degrabã contra fizicienilor decât a lui Dumnezeu.
Albã sau rosie ?
- Jane, carne albã sau rosie ? - Albã, vã rog.
Am invitat-o pe Jane sã-mi fie partenerã la Balul de Mai.
- Serios ? - Impresionant !
Va trebui sã dansezi anul ãsta, Stephen.
Faceti loc pentru copanele mamei. Poftiti.
Salut.
- Scuze. - Esti bine ?
- Sã dansãm, nu crezi ? - Nu.
Nu, eu n-o fac.
E un fenomen pe care-mi place sã-l observ,
dar la care nu mã pot imagina participând.
Sunt absolut de acord. Cine n-ar vrea sã danseze ?!
Nu, serios, eu nu dansez.
Fãrã dans, atunci.
Vezi cãmãsile si papioanele bãietilor
cum strãlucesc mai tare decât rochiile fetelor ?
Da.
- Stii de ce ? - De ce ?
- Tide... - Detergentul ?
Fluorescenta detergentului e evidentiatã de lumina ultravioletã.
De ce stii asa ceva ?
Când se nasc stelele... si când mor,
emit radiatie ultravioletã.
Asa cã, dacã am putea vedea cerul noptii în luminã ultravioletã,
atunci aproape toate stelele ar dispãrea
si tot ce am vedea ar fi aceste spectaculoase nasteri si morti.
- Cred cã ar arãta putin cam... - Asa.
- De ce ? - De ce, ce ?
De ce poezia medievalã spaniolã ?
Presupun, pentru cã îmi place sã cãlãtoresc în timp.
Ca tine.
Care ar fi zona temporalã pe care ti-ar plãcea sã o vizitezi ?
Cred cã în anii '20 ar fi frumos.
Tumultul anilor '20...
Nu cãuta învãtãtura privitorilor la stele
Ce urmãresc cu-al lor ochean Calea spiralatã a stelei ce trece.
Bravo.
E uimitor, nu-i asa ?
La început nu erau decât Cerul si Pãmântul.
Iar Pãmântul era fãrã de formã
si întunericul domnea pe fata abisului.
Vrei sã dansãm ?
Trenul pleacã de la peronul 3
deservind ruta de la 9:17 în directia Londra, gara King's Cross.
Haide, Stephen !
Urcã în tren.
Ce-i cu tine, omule ?! Hai, mai repede.
O stea de peste trei ori mai mare decât Soarele nostru
e pe cale sã-si încheie existenta cum ?
Printr-un colaps.
Fortele gravitationale ale întregii mase
coplesesc forta electromagneticã a fiecãrui atom,
astfel prãbusindu-se spre interior.
Dacã steaua are o masã suficientã,
aceastã contractare va continua, creând o gaurã neagrã,
unde deformarea spatiu-timp e atât de puternicã,
încât nimic nu-i poate scãpa, nici mãcar lumina.
Devine din ce în ce mai micã.
În fapt, steaua devine mai densã, pe mãsurã ce atomii,
chiar si particulele subatomice, sunt literalmente strivite,
într-un spatiu din ce în ce mai mic.
Iar la final cu ce rãmânem ?
O singularitate de spatiu-timp...
Spatiul si timpul înceteazã sã existe.
Ce-ar fi dacã am aplica teoria lui Penrose despre gãurile negre întregului univers ?
Dacã Einstein are dreptate sau dacã Teoria Relativitãtii e corectã,
atunci Universul e în expansiune, da ?
- Da. - Bine.
Dacã dai timpul înapoi, universul ar deveni din ce în ce mai mic.
Asa...
Si dacã inversez procesul pânã la capãt
sã vãd ce s-a întâmplat la nasterea Timpului ?
- La nasterea Timpului ? - Da.
Deci Universul devine din ce în ce mai mic,
devine din ce în ce mai dens, mai fierbinte...
- Adicã, sã dãm ceasul înapoi. - Exact, dãm ceasul înapoi.
- Dãm ceasul înapoi. - Asta faci ?
- Dai ceasul înapoi... - Asta fac.
Continuã sã învârti.
Mai ai destul de dat înapoi.
- Continuã sã învârti. - Nu vreau sã cad.
Trebuie sã învârti pânã la nasterea Timpului, mai e cale lungã.
Continuã sã dai înapoi...
Pânã când obtii...
- O singularitate. - O singularitate spatiu-timp.
Deci, Universul s-a nãscut din explozia unei gãuri negre.
- Continuã. - Cum adicã sã continuu ?
Înainte de începutul Universului ?
Nu, nu, elaboreazã ecuatiile matematice.
Bun... Foarte bine.
Împinge cât de tare poti. Împinge.
- Împinge... cât de tare poti. - Împing cât pot de tare.
Unu, doi...
Bine, gata...
Al patrulea deget, al patrulea cleste.
E numitã boala de neuron motor.
E o tulburare neurologicã progresivã ce distruge celulele nervoase din creier
care controleazã activitatea muscularã esentialã,
cum ar fi vorbitul, mersul, respiratul, înghititul.
Semnalele pe care muschii le primesc pentru a se misca sunt întrerupte.
Rezultatul e atrofia gradualã a muschilor, o degenerare.
Pânã la urmã, abilitatea de control a miscãrii voluntare se va pierde de tot.
Mã tem cã media sperantei de viatã e de doi ani.
Nu pot face nimic pentru tine.
Cum rãmâne cu creierul ?
Creierul nu e afectat.
Gândurile nu se vor modifica, doar cã...
Pânã la urmã, nu le vei putea împãrtãsi cu nimeni.
Îmi pare asa de rãu...
Bun gãsit la episodul sãptãmânal al emisiunii „Din Naturã”.
Sãptãmâna aceasta vom explora modul bizar de hibernare
al rarului specimen de fizician de Cambridge.
Vizibil aici în remarcabilul sãu penaj.
Deci, cum a fost ?
Ce ti-au zis ? Cum e încheietura ?
Am o boalã, Brian.
E venericã, Stephen ?
Am boala neuronului motor.
- Scuze, ce ? - E boala lui Lou Gehrig.
Jucãtorul de baseball.
Am rãmas în urmã cu cercetarea în ale motoarelor si bolilor de baseball.
Mai am doi ani de trãit.
Poftim ?
Sunã ciudat când o spui cu voce tare.
Ce vrei sã spui ?
Ce faci ?
Ce ti-au spus ? Scuze, eu încã nu...
Vrei sã mã lasi, Brian ?
Stephen, am fost un nesuferit. N-am vrut sã...
Du-te.
Stephen, la telefon. E o fatã.
Ne...
Ne vedem curând.
Da...
Te asteaptã.
Stephen ?
- Jane. - Brian !
Salut, scuze...
Ia un loc.
Îmi pare atât de rãu. Am vorbit cu Stephen ieri.
Si stiu cã l-ai sunat...
E ceva educational ?
Foarte.
John are o aventurã cu Martha,
dar Martha e îndrãgostitã de Alan.
Iar eu cred cã Alan e homosexual dupã ce bluzã poartã.
Asa cã... Încerc sã rezolv probabilitatea matematicã a fericirii.
Si, esti aproape ?
E un fel de întreg de zero, dar nu, încã nu l-am aflat.
- Stephen ? - Tocmai l-ai scãpat.
A fost pe aici mai devreme.
Nu face asta.
Pleacã.
Crochet !
Joacã un meci cu mine.
Du-te.
Dacã nu te ridici pentru un joc cu mine, nu mai revin aici.
Niciodatã.
Vino.
Pleacã, imediat.
- Vrei sã vorbim despre asta sau nu ? - Scuzã-mã, dar du-te.
- Asta-ti doresti ? - Da, asta-mi doresc.
Asa cã, dacã tii mãcar putin la mine, te rog, du-te.
Nu pot.
Mai am doi ani de trãit. Trebuie sã lucrez.
Te iubesc.
Ai ajuns la o concluzie falsã.
Vreau sã fim împreunã oricât timp mai avem.
Iar dacã nu va dura, atunci, asta e. Va trebui sã ne ajungã.
Nu-ti dai seama ce te asteaptã. Totul va fi afectat.
Ai mereu ochelarii murdari.
Asa.
- E mai bine, asa-i ? - Da...
Da, e mai bine.
Solutia ecuatiei lui Schrodinger trebuie sã disparã la marginea pãtratului,
Astfel vom avea...
Timpul !
"Timpul" e tema ta ?
Vreun aspect al lui mai precis ?
Timpul.
Intrã, intrã.
Nu cred cã realizezi ce te asteaptã, Jane.
Viata lui va fi una foarte scurtã.
Asa cã, ai grijã.
Povara stiintei îti e potrivnicã.
Iar aceasta nu va fi o luptã, Jane.
Va fi o înfrângere foarte dureroasã.
Pentru noi toti.
Stiu ce credeti cu totii...
cã nu par o persoanã foarte puternicã.
Dar îl iubesc si el mã iubeste.
Ne vom lupta cu boala asta împreunã.
Cu totii.
Succes.
- Bunã dimineata, Stephen. - Bunã dimineata.
Intrã, Stephen.
Stiu, cu totii ne facem griji cu privire la starea lui.
Stiu cã aveti unele rezerve legate de el...
Foarte bine, vom vedea.
- Bine ai venit Stephen. - Bunã dimineata.
- Vrei sã stai jos ? - Nu, sunt bine, multumesc.
- Esti sigur ? - Da.
Asadar, Stephen, pe scurt...
Dupã cum stim, Capitolul I e plin de lacune.
Îi lipseste sustinerea matematicã.
- Dle profesor Thorne ? - Capitolul II e foarte original.
- Ai folosit multe din ideile lui Roger. - Mãcar esti de acord cu ele.
Capitolul III, prea multe întrebãri fãrã rãspuns.
- Sunt de acord. - Si, desigur, mai e Capitolul IV.
Aceastã gaurã neagrã de la începutul Timpului.
- O singularitate spatiu-timp ? - Într-adevãr.
E exceptional.
Exceptional, Stephen. Genial.
De aceea, n-a mai rãmas de spus decât felicitãri.
Sau, probabil, ca sã fiu mai explicit, felicitãri, doctore !
Bravo, Stephen.
O teorie extraordinarã !
Vã multumesc.
- Asadar, ce urmeazã ? - Sã o demonstrez.
Sã demonstrez cu o singurã ecuatie cã Timpul a avut un început.
N-ar fi frumos, dle profesor ?
O ecuatie simplã, elegantã
care sã explice tot.
Da...
Ar fi frumos, într-adevãr.
Vã multumesc.
Pentru prestigiosul, formidabilul...
- Doctor... - Who ?
Doctorul Stephen Hawking.
Pentru Doctorul Stephen Hawking.
- Multumesc, Jane. - Foarte frumos.
E uimitor cã e primul care si-a luat doctoratul,
având în vedere ce muncã putinã a depus.
"Munca" a fost cel mai urât cuvânt pentru Stephen.
Mai ales la Oxford, a avut o medie de o orã de studiu pe zi.
Iar acum, uitati unde a ajuns Stephen.
Atinsese niveluri incredibile de lene.
Vorbind de lene, Brian,
la câte cursuri ti-am tinut locul în ultimele sase luni
în timp ce tu erai în excursii de "cercetare" în Districtul Lacurilor.
- La câte ? - Patru.
- E totul în ordine ? - Da.
Sunt bine.
Robby !
E în regulã, Robert.
Asta e temporar.
Desigur.
E mai comod pentru micul dejun.
Îti multumesc.
Scuzã-mã, ai zis ceva ?
Am spus...
Da ?
Îti multumesc.
Seamãnã cu tine.
Nu se poate...
Du-te, Jane.
Lipsesc o secundã.
Lilys !
Lucy !
Jane ?
Stephen ?
Mi-a venit o idee.
Jane...
Mi-a venit o idee.
- Salut. - Bunã, Dennis.
- Salut, Dennis. - Ce mai faci ?
Bine... Succes.
Se va descurca. Te descurci tu.
- Scuze. - Nicio problemã.
... permitându-ne sã intuim
cã unele particule pot, de fapt, sã scape dintr-o gaurã neagrã.
Astfel cã, de fapt, gãurile negre nu sunt deloc negre,
ci emit radiatie termicã.
Emisiile constante ale unor astfel de energii
fac ca gaura neagrã sã piardã din masã
si, pânã la urmã, sã disparã într-o explozie spectaculoasã.
E foarte simplu. La fel cum corpul uman pierde cãldurã.
- A doua Lege a Termodinamicii. - Exact, e termodinamicã.
Ne putem imagina o gaurã neagrã care pierde particule
si, în timp, se va micsora se va evapora...
Va dispãrea.
Asadar...
Mai întâi...
o stea dispare într-o gaurã neagrã,
iar apoi, gaura neagrã însãsi dispare.
A dispãrut, e nimic. Din nimic în nimic.
Îmi datorezi încã o bere.
Trebuie sã-ti arãt cã prietenul nostru a demonstrat cã timpul are un început.
Ne-a arãtat cum s-a nãscut Universul si...
Cum se va sfârsi.
Strivit.
E frumos, e picant...
E o absurditate totalã.
Este ridicol.
Am spus ceva rãu, dle profesor ?
Scuzati-mã.
Sunt profesorul Khalatnikov de la Academia de Stiinte a URSS.
Dupã cum cunoasteti,
domeniile mele de cercetare sunt evolutia universului fierbinte,
proprietãtile radiatiei microundelor de fond
si teoria gãurilor negre.
Sã fiu sincer, am venit aici
asteptându-mã sã aud multe ineptii.
Mã întorc acasã dezamãgit.
Tinerelul ãsta...
a reusit !
A reusit !
A fost o plãcere sã vã cunosc, dle profesor.
Plãcerea a fost a mea.
- Radiatia Hawking ! - Tinerelul a reusit !
Tinerelul ãsta a reusit !
Foarte amuzant...
De ajuns cu asta, bãtrâne.
Unu, doi, trei...
Doamne, oare cum se descurcã Jane ?
Stephen, boala neuronului motor îti afecteazã cumva si...
Ce anume ?
Totul...
Nu, e un sistem diferit.
- Automatic. - Vorbesti serios ?
Asta-i minunat, nu ?
Asta explicã multe despre bãrbati.
Grãbeste-te !
Haide.
Radiatia Hawking
- Ce este ? - E o surprizã.
Asa...
Tine-i închisi.
Uite, tati, uite !
Ia uite ! E un scaun cu rotile electric.
Dacã nu-ti place, îl putem returna.
Nu înteleg.
Ai petrecut ani asumându-ti existenta gãurilor negre.
Crezi cã Cygnus-X se va dovedi prima gaurã neagrã
pe care chiar o putem observa.
Si, totusi, pariezi cu Kip Thorne cã nu-i o gaurã neagrã ?
Da.
- Pe ce ati pariat ? - Un abonament de un an la o revistã.
- La ce revistã, “Natura”? - Nu, Penthouse.
- Penthouse ?! - Da.
Am sã te prind !
Mamã, mamã, uite !
- Salut ! - Salut.
- Ati sosit !
Nu e minunat aici ?
- Ce-i cu atâtea trepte, Frank ? - Nu-ti face griji, Jane.
Stephen !
În sfârsit !
Da, haide.
Îl duc eu pânã sus, e foarte abrupt. Salut, Stephen.
Uite-asa.
Sã te întoarcem, Stephen.
- Vrei sã împing si eu ? - Nu, mã descurc, tu adu bagajele.
Asa, am pornit.
Uite, vezi ? Destul de simplu.
Si, sus încã una...
Licãrire ?
Ploaie, frig pãtrunzãtor.
Nu...
Cãderea...
- Foarte frig. - Ce este ?
A iesit ?
- Putinã apã ? - Nu, stai linistit.
E bine, gata.
Asa, gata, e în ordine.
Trebuie sã-l duc la un medic.
Se întâmplã mereu, mereu. E ridicol.
Fãrã doctori.
Fãrã doctori !
Bine, fãrã doctori.
Putinã apã.
Stephen...
Am nevoie de ajutor.
Îmi pare rãu de Robert.
N-are o copilãrie cum trebuie.
Tot caut o cale prin care sã fac relatia asta sã meargã, dar...
n-o pot gãsi de una singurã.
Relatia n-are nimic, suntem o familie normalã.
Ba nu suntem o familie normalã !
Nu suntem o familie normalã !
Robert, mama ta e foarte supãratã pe mine.
Multumesc.
Jane ?
Jane, opreste-te.
Aseazã-te.
As vrea sã-ti fac o propunere.
Poate pãrea neobisnuitã, dar am vãzut-o fãcând minuni.
Cred cã ar trebui sã te gândesti sã te alãturi corului bisericesc.
Mamã...
Cred cã asta e cea mai englezeascã chestie spusã de cineva vreodatã.
Poate cã asa e.
- Îmi plãcea sã cânt. - Esti foarte priceputã la asta.
Nu cred cã e asa.
Du-te.
E o orã pe sãptãmânã.
Foarte bine, toatã lumea.
Ne vedem sãptãmâna viitoare ?
La revedere.
- Salut. - Bunã.
Ai venit sã cânti ?
Am venit sã...
Ca sopranã ?
- Mezzo. - Minunat, exact ce avem nevoie.
- Pe unde ai stat ascunsã ? - Bunã întrebare.
Ei, bine, esti acum, aici, la momentul potrivit, cum se spune.
Eu oricum trebuie sã mã întorc, asa cã...
- Ti-ai luat partitura ? - Da, multumesc.
Multumesc cã ai venit.
Vei fi un membru valoros.
Multumesc.
Ar trebui sã plec.
Dacã fiul tãu doreste lectii de pian...
- Da, absolut... - Sunã-mã.
- O voi face. - Minunat.
Si sotul meu iubeste muzica.
Cântã la pian ?
As putea sã-i predau si lui.
E o poveste lungã.
- Dar... - În regulã.
- Multumesc încã o datã, Jonathan. - Plãcerea mea, Jane. Ne mai vedem.
- La revedere. - La revedere.
Bine.
Vin ?
De ce nu, multumesc.
- Stephen ? - Nu.
Stephen, Jane mi-a spus cã ai o teorie admirabilã
care dovedeste cã Universul a avut un început. Am zis bine ?
Asta a fost în teza mea de doctorat.
Noul meu proiect o contrazice.
- O contrazice ? - Da.
Asadar, nu mai crezi în Creatie ?
Ce crede un om e irelevant în Fizicã.
Irelevant în Fizicã.
Înteleg.
Stephen s-a sucit la 180 de grade.
Noua mare idee e cã Universul nu are granite.
Nu are granite, nu are început...
Si nici Dumnezeu.
Înteleg...
Am crezut cã ai dovedit cã Universul a avut un început,
si, implicit, nevoia existentei unui Creator.
Greseala mea.
Nu, e a mea.
Stephen cautã o singurã teorie care explicã toate fortele în Univers.
Asa cã, Dumnezeu trebuie sã moarã.
De ce trebuie sã moarã Dumnezeu ? Nu pricep.
Cei doi mari piloni ai Fizicii sunt: Teoria Mecanicii Cuantice
care-i guverneazã pe cei mici, particulele, electronii si celelalte
si Teoria Relativitãtii.
- Da, Einstein. - Teoria lui Einstein.
Legile care-i guverneazã pe cei mari, planetele si alte asemenea.
Dar Teoria Cuanticã si cea a Relativitãtii...
Nu-mi spune. Sunt diferite ?
Nu se supun acelorasi reguli nici de departe
Dacã universul ar fi numai cartofi,
atunci, cu usurintã, ai fi putut determina precis un început,
cum a fãcut cândva Stephen.
Un moment al Creatiei.
Aleluia, Dumnezeu trãieste.
Dacã adaugi si mazãrea în meniu, atunci totul se duce putin...
Cu fundul în sus.
Da, o învãlmãsealã.
Totul devine o harababurã fãrã Dumnezeu.
Vai de mine...
Einstein a urât mazãrea, teoriile cuantice.
A zis: “Dumnezeu nu dã cu zarul în Univers”.
Se pare cã, nu numai cã dã cu zarul,
dar îl aruncã unde nu-l putem gãsi.
Dumnezeu a revenit pe lista speciilor pe cale de disparitie.
Sper cã va rezista.
Fizica trece înapoi la treabã.
Da...
Fizica trece înapoi la treabã.
De fapt, am fost cãsãtorit.
Din nefericire, ea a murit.
Acum aproape un an.
A fãcut leucemie.
S-a luptat, am avut grijã de ea, dar pânã la urmã...
Uneori mã simt singur.
Tirania camerei goale si tot completul.
Dar, muzica e izbãvirea mea, sã predau si sã cânt.
Nu neapãrat ca si carierã, nu sunt prea ambitios.
E ãsta un pãcat ? Nu-mi dau seama.
Ai întrebat pe cine nu trebuie.
- Multumesc cã m-ati primit. - Multumim cã ai venit.
A fost cu adevãrat minunat.
Dacã pot face ceva sã te ajut, pe familia ta, adicã,
as considera asta un privilegiu.
Nu am copii sau alte obligatii.
Vreau sã zic cã, dacã as putea fi de ajutor,
cred cã mi-as gãsi scopul care sã-mi aline propria situatie.
- Noapte bunã. - Noapte bunã.
Înteleg,
dacã ai nevoie de ajutor.
Dacã cineva e gata sã ti-l ofere,
nu m-as împotrivi.
E rece ?
Trebuie sã-ti spun ceva.
Ce e ?
Sunt însãrcinatã.
Doamne, vãd cã tu si Stephen...
Este extraordinar.
- Este. - Da, extraordinar.
- Felicitãri, Jane. - Multumesc.
Toatã lumea, zâmbiti. Gata ?
Când ajung la trei. Unu, doi, trei.
- Mami ! - Vin imediat.
Stii...
Ti-am sustinut mereu alegerea de a refuza orice ajutor la domiciliu,
dar trebuie sã gãsim o solutie permanentã.
Situatia actualã nu poate continua astfel.
Ai nevoie, imediat, de o asistentã permanentã.
Dar avem ajutor.
Stii despre ce vorbesc.
Nu ne permitem asistentã permanentã.
Stephen, trebuie sã gãsesti o solutie pentru binele familiei tale.
Esti celebru în toatã lumea.
Pentru gãuri negre, nu pentru concerte rock.
Stephen, nu e de glumã.
Cred cã e o problemã urgentã.
Avem si noi dreptul sã stim.
Avem dreptul sã aflãm, Jane.
Ce sã aflati ?!
Al cui copil este Timothty.
Al lui Stephen sau al lui Jonathan ?
Asta credeti despre mine ?
În niciun caz Timothy ar avea alt tatã decât pe Stephen.
În niciun caz.
- Jonathan, te rog, nu pleca. - Trebuie sã plec. Nu pot...
- Toatã lumea vorbeste. - Si, ce conteazã ?
E dificil pentru mine, pentru cã nu vreau decât sã ajut.
Stiu cã vrei sã ajuti, iar ajutorul tãu e pretuit.
Cel mai bun lucru pentru mine e sã... mã retrag.
- Te rog, Jonathan. - Cred cã-i cel mai bine asa.
Avem nevoie de tine, copiii au nevoie si Stephen are nevoie de tine.
Mai sunt si alte lucruri. Jane, eu...
Am sentimente pentru tine.
Si eu am sentimente pentru tine.
Multumesc, Jane.
Am fost invitat la Opera din Bordeaux.
- Invitat unde ? - La Bordeaux.
La Bordeaux ?
Mã vor duce studentii.
Stiu cã nu-ti place sã zbori cu avionul.
Chiar nu-mi place sã zbor cu avionul.
Ia masina si ne întâlnim în Bordeaux.
Du copiii în tabãrã.
Va fi prea dificil pentru mine, Stephen.
Ia-l pe Jonathan.
Nu cred cã va fi de acord.
Salut, Stephen.
E voie cu astea ?
Nu te spun, dacã nici tu nu mã spui.
Doar, nu uita cã trebuie sã mergi cu masina.
Jane are nevoie de ajutor.
Sarah, nu uita sã-i faci injectia imediat ce aterizati.
- Sã mã suni cum ajungeti la hotel. - Desigur.
- Promiti ? - Da.
Bine.
Stephen ?
Mama îl va lua pe cel mic.
- Trebuie sã ajungã imediat. - Ne vedem în Bordeaux.
Sã fii cuminte.
- Au adormit ? - Da.
- Copii ! - Da.
Luati-vã sacii de dormit.
Multumesc.
Jonathan.
Doamne !
Scuzati-mã, domnule.
Jonathan ?
Jonathan.
Stephen s-a îmbolnãvit.
A fost dus la spital si... e în comã.
Ce s-a întâmplat ?
A fãcut pneumonie.
E mentinut în viatã artificial.
Nu mã pot pronunta cât mai are de trãit.
Voiam sã stiu dacã echipa mea ar trebui sã opreascã respiratia artificialã.
Despre ce vorbiti ?
Ar fi un sfârsit fãrã chinuri.
Dacã încercãm sã-l scoatem de sub anestezie,
nu e sigur cã va supravietui resuscitãrii.
Trebuie sã-l scoateti de sub anestezie.
Sunteti sigurã cã asta doriti ?
Singurul mod ca sã-i eliminãm dependenta de ventilator,
e sã-i efectuãm o traheotomie.
O gaurã în gât care sã ocoleascã laringele.
Nu va mai vorbi niciodatã.
E fãrã îndoialã...
Stephen trebuie sã trãiascã.
Voi avea grijã sã primeascã tot ce e necesar.
Îl voi transfera înapoi la Cambridge.
S-ar putea sã nu supravietuiascã transferului.
Ba va supravietui.
Stiu...
Mã dau deoparte.
I-ai luat tot din masinã, scaunul, echipamentul, celelalte ?
La revedere.
Stephen ?
Asta e o tabelã cu litere.
Mai întâi, îmi spui ce literã vrei
clipind când spun culoarea grupului care contine litera.
Odatã ce stiu grupa, poti alege litera din acea grupã
clipind din nou când pronunt culorile literelor din acea grupã.
Asa se pare.
Hai sã încercãm.
Verde.
Albastru.
Roz.
Negru.
Rosu.
Clipeste sã alegi culoarea grupei literei pe care o vrei, Stephen.
Verde ?
Albastru ?
Roz.
Negru.
Rosu.
Bunã, Elaine. Sã-ti iau haina ?
Multumesc, Jane.
- Asteaptã aici. - Perfect.
A sosit. Are recomandãri foarte bune.
Promite-mi cã n-o vei mânca de vie.
Bine ?
Iatã-l.
Elaine, Stephen.
Stephen, Elaine.
Îmi pare bine de cunostintã, profesore.
Ar trebui sã ai aici toate cele necesare,
dar, dacã mai e nevoie de altceva, sunt în camera de alãturi.
Grozav.
Cred cã voi trece direct la treabã. Multumesc, Jane.
- Dacã vrei sã închizi usa. - Sigur.
Sã începem, atunci.
În regulã ?
Rosu.
Galben.
C.
Verde...
Negru.
E.
Verde, verde, A.
Ceai !
Vrei o ceascã cu ceai.
Bine.
Vreo preferintã ?
Ai memorat tabela, sunt convinsã de asta.
N-am toatã ziua la dispozitie.
Verde, verde, verde, galben, galben, B.
Verde, albastru, roz, negru, rosu.
Rosu ?
Verde, galben, albastru, albastru.
U, deci BU
Ceai Builder, asa-i ?
Cum v-ati înteles ?
Stii, cred cã e cel mai inteligent om pe care l-am cunoscut.
- Esti foarte norocoasã. - Multumesc.
Trebuie cã venerezi pãmântul de sub...
De sub roti ?!
Si e un pacient perfect. E atât de glumet.
- Când citesti despre el, nu... - Sã vedem cum va continua, da Elaine ?
Dupã cum vedeti, are înãltimea reglabilã,
si-i putem schimba unghiul, dupã cum doreste Stephen.
- E ultramodern. - Cum functioneazã ?
Foloseste o interfatã foarte simplã care scaneazã alfabetul
si selecteazã fiecare literã pe rând.
Cu tehnica asta, profesorul ar putea scrie patru cuvinte pe minut.
- E bine, decât unul pe minut. - Da.
Am folosit componente de la un sistem telefonic automat de rãspuns
ca sã convertesc textul scris în vorbire artificialã.
Vocea e putin cam roboticã, dar...
- Sã-l încercãm ? - Grozav !
Poftim telecomanda.
La mâna dreaptã ?
Bine ati venit în viitor.
Numele meu e Stephen Hawking.
Are accent american !
E vreo problemã ?
Doamne... Nu are si altã voce ?
- E singura disponibilã momentan. - Eu cred cã e grozavã.
Daisy, Daisy, dã-mi rãspunsul, hai.
Sincer, draga mea, nu mã intereseazã.
Exterminã !
Voi scrie o carte.
Despre ce anume ?
- Timpul. - TIMPUL.
Care e natura timpului ?
Va avea vreodatã un final ?
Putem cãlãtori înapoi în timp ?
Cândva, aceste rãspunsuri ne vor pãrea atât de limpezi,
precum e Pãmântul orbitând în jurul Soarelui.
Sau, poate, la fel de ridicole, precum un turn infinit de testoase.
Doar timpul, orice ar fi el, ne va spune.
Profesore ?
- Este pentru un prieten. - Sigur cã este.
Asta spun toti.
Nu trebuie sã te rusinezi de mine, profesore.
Stiu cum sunt bãrbatii.
Sã aruncãm o privire ?
Poftim.
Scuzati-mã.
Trecem la urmãtoarea ?
Ce e ?
O ISTORIE A TIMPULUI
SCURTÃ ISTORIE A TIMPULUI
Asadar, am spus cã sunt de mult timp în cãutarea unui model al Universului.
În cele din urmã, am gãsit-o pe ea.
Sunt convinsã de asta.
Stephen, trebuie sã te rãpesc o clipã. Au sosit contractele.
Ne poti scuza un moment, Jane ?
Gata...
Esti ca nou.
"Cine suntem ? De ce ne aflãm aici ?"
"Dacã vom afla aceasta [Teoria Totului], va fi triumful suprem al ratiunii umane,
fiindcã atunci vom fi înteles Mintea lui Dumnezeu."
- Chiar vorbesti serios ? - Da.
- Bineînteles. - Deci Îi recunosti existenta ?
Totusi...
Totusi, ce ?
Chiar ai de gând sã mã lasi sã mã bucur de clipa asta...
Cu plãcere.
Am rugat-o pe Elaine sã vinã cu mine în America.
Va avea grijã de mine.
Si va avea ?
Da.
Obisnuiai sã-mi spui mereu când sosea câte o invitatie.
Încã o distinctie, ce sã-i faci ?!
Îmi pare rãu.
Câti ani ?
Au spus "doi".
Si ai trãit atâtia...
Totul va fi bine.
Te-am pãrãsit.
Am fãcut tot ce mi-a stat în putere.
Medalia "Albert Einstein" pentru Stephen Hawking.
Cu atentie.
- Nu, aceea rãmâne. - Bine.
La revedere, Jonathan.
SCURTÃ ISTORIE A TIMPULUI
Vã multumesc.
L-am întâlnit prima oarã pe profesor în 1963.
Si e ceva timp... Când se scurge ?!
Una din marile bucurii ale vietii mele a fost sã-l urmãresc pe acest om
sfidând orice asteptãri atât stiintifice, cât si personale.
Vã rog sã-l primiti pe scenã pe stimatul meu coleg,
un prieten drag, profesorul Hawking.
Dacã am putea începe cu întrebãrile preselectate, multumesc.
Mã puteti auzi ?
Acum sunteti recunoscut peste tot.
Cum vã descurcati cu atâta faimã ?
Recent, am fost oprit de un turist la Cambridge
care m-a întrebat dacã sunt adevãratul Stephen Hawking.
I-am rãspuns "nu" si i-am zis cã cel real aratã mult mai bine.
În 1979, ati vorbit despre posibilitatea unei "Teorii a Totului"
care sã fie descoperitã înainte de finalul secolului.
Prevestesc acum cã am gresit.
Profesore Hawking, ati afirmat cã nu credeti în Dumnezeu.
Ati afirmat cã nu credeti în Dumnezeu.
Aveti vreo filosofie de viatã care vã sustine ?
E limpede cã nu suntem decât o specie avansatã de primate
pe o planetã neînsemnatã ce orbiteazã în jurul unei stele medii
din suburbia uneia din cele un miliard de galaxii.
Însã, de la începutul civilizatiei,
oamenii au râvnit la întelegerea ordinii fundamentale a lumii.
Trebuie sã existe ceva foarte special despre conditiile limitelor Universului.
Si ce poate fi mai special, decât cã nu existã limite.
Si nu ar trebui sã existe limite nici în efortul oamenilor.
Suntem cu totii diferiti.
Oricât de grea ar pãrea viata,
mereu existã ceva ce poti face si în care poti reusi.
Atâta timp cât existã viatã, existã sperantã.
A sosit asta.
E de la Stephen.
Doamne !
Ochelarii tãi sunt mereu murdari.
Dle profesor, dnã Hawking, Majestatea sa, Regina.
Felicitãri.
Companionul meu de onoare.
Nu-i rãu pentru un vechi liberal-socialist.
Nu-ti face griji, poti refuza înnobilarea.
Îti multumesc pentru ziua asta.
A fost extraordinarã.
Totul a fost extraordinar, nu-i asa ?
Ce scrii ?
Uite realizarea noastrã.
SCURTÃ ISTORIE A TIMPULUI s-a vândut în 10 milioane de copii în toatã lumea.
Acum, la 72 de ani, Stephen nu are planuri de retragere
si continuã sã caute Teoria Totului.
A refuzat titlul nobiliar oferit de Reginã.
Jane e Doctor în Poezie Spaniolã Medievalã.
Ea si Jonathan au o cãsnicie fericitã.
Jane si Stephen au rãmas prieteni si acum au trei nepoti.
SFÂRSIT
Traducerea dupã sonor: George Bectas @ Rosa-Team
www.rosa-team.ro
Sincronizarea: sky Titrari.ro Team www.titrari.ro
Adaptarea: Bubuloimare