През 1941 година трима мъже преминаха през Хималаите и влязоха в Индия.
Те успяха да извървят 6500 км. до свободата си.
Този филм се посвещава на тях.
БЯГСТВОТО
Превод: A. KODAK =karakoncul=
Септември 1939
Хитлер нападна Полша от запад.
Няколко дена след това Сталин нападна и окупира източна Полша.
Разделиха страната на две части.
Не.
Доведете свидетеля.
Познаваш ли този човек?
Да.
Как се казва?
Януш Виесчек.
Имате ли някаква връзка с него?
Аз съм жена му.
Обвиняемият, потвърждаваш ли това?
Да.
Какво можете да кажете за обвиняемия?
От разговорите ми с него...
...разбрах, че...
...мрази партията...
...и особено бащата на народа...
...другаря Сталин.
Какво ти направиха?
Обвиняемият, ще потвърдите ли тези показания?
Не.
Какво друго знаете за обвиняемия?
Шпионираше за врага.
Обвиняемият, потвърждавате ли това?
Не.
Свидетелят е свободен. Охрана!
Тя вече подписа показанията си, че...
...си извършвал саботаж и шпионаж.
Имате ли въпроси, преди да се подпишете?
Какво сте и направили?
СИБИР, 1940
Отместете се встрани! По живо!
На място!
Хайде, хайде, хайде!
Хайде, напред!
По-бързо.
По-бързо, по-бързо!
Врагове на народа!
Огледайте се...
...и запомнете!
Вашият затвор...
...не са нашите оръжия, кучетата ни...
...или бодливият тел.
Вашият затвор...
...това е Сибир,
който се простира на 13 милиона квадратни километра.
Вашият надзирател...
...е природата. И тук тя е безмилостна.
Ако природата не ви довърши...
...местните хора ще го направят.
Те получават награда за главата...
...на всеки избягал затворник.
Хей, какво зяпаш? Изчезвай...
Дай ми това, първо аз дойдох!
Виж тези нещастници. Те са полуслепи.
Видях ги по време на транспортирането. Страдат от недостиг на витамини.
От недохранването е.
Вземи.
Искаш да останеш на половин дажба ли? - Той е стар човек.
И аз съм стар. Но утре сутринта аз ще съм жив, за разлика от него.
Добрината...
...тук може да те убие.
Той е американец. - Тука ли? Как така?
Сталин мрази чужденците.
Включително и поляците.
Ти си поляк, нали? Аз обичам поляците.
Оценявам желанието ви за свобода и волята ви да се борите...
...срещу несправедливостите. Кхабаров.
Андрей Тимофеевич. - Виесчек, Януш.
Ако позволиш да те попитам, за какво си осъден, Януш?
58.10. - 58.10?
За шпионаж ли? - Така ми казаха.
За 10 години ли? - Не, 20.
58.14- саботаж, 10 години.
Бил си край съветската граница, не обичаш руснаците...
...арестували са те и са те обвинили в шпионаж.
Измъчваха те, нали?
Подписвал ли си някакво признание? - Не.
Не, нищо не съм подписвал.
И заради това измъчваха друг.
Съжалявам.
Аз бях актьор. Играех във филми.
В последния си филм имах роля на един аристократ.
И когато филмът излезе на екран, тогава ме арестуваха.
Защо?
Обвиниха ме, че съм възхвалявал старата аристокрация.
Значи, заради ролята ти в този филм ли те осъдиха на 10 години?
Чувал съм и по-добра критика.
Още веднъж?
Не.
Ще ми дадеш ли малко заем.
Да ти дам още ли?
Без туй ми дължиш.
Урките.
Кои са тези урки? - Професионални престъпници.
Убийци и крадци. Не гледай към тях.
Надзирателите ги оставят да правят каквото си искат.
Трябва да се пазиш от тях.
И защо им позволяват това?
Тъй като са вторичен продукт на класовото общество...
...и затова са приятели на човека.
А ние сме политически затворници, което означава- врагове на народа.
Съветският съюз се превърна в огромен затворнически лагер.
И се нуждае от робски труд.
Има хора от всички краища на Съветския Съюз.
И всички бяха уловени в една и съща мрежа.
И някой може ли да се освободи от там?
Не, Януш. Трябва да си много внимателен.
Сталин навсякъде има очи и уши, дори и тук.
Ако не се пазиш...
...след една година ще си мъртъв. Ако не тялом...
...то духом.
От кога си тук?
11 месеца и 29 дена.
Дай ми това.
Дай ми го!
И пуловера. - Вземи ми палтото.
Искам пуловера.
Баба ти ли го изплете?
Ти не си началник тук.
Пуловера.
За наденицата.
Нарисувай ми нещо.
Теб ли искаш да те нарисувам? - Не, не мен.
Когато пиратът се втрещи в него...
...Джим се разтрепери.
Имаше следи от рани и беше покрит с татуировки,
...и имаше само един крак.
"Аз съм Лонг Джон Силвър"- каза той. - Познавах един такъв!
Еднокракия Игор.
Млъкни!
Хайде, продължавай, ще получиш хляб. Оня Джон Силвър...
...намери ли съкровището?
Джим с бандата си от главорези...
...се отправил към острова на съкровището..
Те бяха безмилостни главорези, които убиваха без да им мигне окото.
Не мислеха за нищо друго освен за злато.
Злато, и само за злато.
Въшки ли? - Отровиха ми живота.
Има един стар трик да се отървеш от тях. Ела.
Мините. През нощта избухват.
Какво правиш?
Трябва да побързаме, иначе...
...сутринта няма да бъде тук.
Цяла нощ тука ли ще го оставиш? Защо?
Ще видиш.
Това може да стане.
Знам как да мина през телената ограда. - Как?
Приятелят ми Лазар...
...проверява строежа, показа ми.
Много малко избягаха от лагера.
Отдавна чаках някой като теб.
Силен и с воля, който никога няма да се откаже.
Но къде ще идем?
На запад не може. Там са немците и руснаците.
А на изток? Съветите се простират чак до Тихия океан.
Не, не, трябва да е на юг.
Правилно. - Знаеш ли точно къде се намираме?
Предполагам, че сме на 500 км. на север от езерото Байкал.
Това е езерото...
...тук е лагерът. а това е границата.
Можем да вървим по брега на реката към юг.
Точно така.
Ще използваме Транс- сибирската ж. п. линия до Монголия
и след това сме свободни.
Пролетта чука на вратата. Трябва да изчакаме до есента.
Не, защо трябва да чакаме? - Защо ли?
Защото границата е на 1000 км. Може би и повече.
Трябва да направим един много добър план и да се запасим с храна.
Аз вече започнах търговията. И ти трябва да направиш същото.
Освен това времето през есента е по-предвидимо.
Пресният сняг може да прикрие следите ни.
Приятелите ми ще искат да дойдат с нас.
Имаш ли им доверие? - Разбира се.
Не всички ще оцелеят.
Но ще умрат като свободни хора.
Свободни.
Стойте!
Времето се влошава. Защо спряхме?
Трябва да почакаме.
Ти сам виждаш! Ще загинем тук!
Да се връщаме!
Аз решавам какво да се прави!
Командире, всички ще загинем!
Лягайте!
Това е краят, ще замръзнем тук до смърт.
Ще умрем!
Всички на земята, лягайте. Това е заповед!
На земята, по-бързо!
До един час всички ще замръзнем!
Изобщо не ми пука!
200 души. Много документи трябва да попълваш...
...и как ще оправдаеш загубата на толкова много хора.
Лягай на земята ти казах! - Да се скрием в гората.
Лягай...ти казах.
Стой!
Стой, ще стрелям!
Стой ти казах!
Ще стрелям!
Човекът наистина си го бива!
Всички да се подслонят в гората!
Ако някой се опита да избяга, ще го застрелям!
Вос, трябват по-големи клони! - Да.
Един отпред, един от другата страна!
Помогни ми, Казик!
Вземи това, постави го над клона. - Добре.
Трябва добре да се закрепят!
Добре!
Да, сложи го там.
Зоран! Донеси одеялото си!
Ще спрем вятъра!
Капитане, ела.
Ела при нас, моля те. Имаме си подслон.
Аз съм Зоран, югославянин.
Аз съм Януш.
А той е Казик. - Томаш Хородински.
Те са поляци.
Вос, аз съм латвиец.
Стана Обществото на народите.
А ти? - Смит.
А първото ти име?
Мистър. - Мистър Смит ли?
Правилно.
Не обичаш студа...
...нали, каубой?
Една крачка напред.
И ти.
Една крачка напред. Една крачка напред.
Вчера можеше да ни застреля.
Ще ни изпратят в мините.
Такива хомоти са използвали още в Древния Египет.
Да, но сигурно за конете. - Не, не.
По същия начин за хората.
Откъде знаеш? - Бях професор по египтология...
...в Ленинградския университет.
Луд ли си? Ще те убият.
Трябва да изляза от тук. Трябва да се върна!
Трябва да се върна.
Можем да го направим. - Кое можем да направим?
Знам как да минем през бодливата тел.
Той има план.
Кой има план? - Казва се Кхабаров.
Актьорът ли? - Познаваш ли го?
Той няма намерение да бяга.
Какво искаш да кажеш? - Той е лъжец.
От години е тук. Прилепва се към новодошлите.
И аз когато дойдох, направи същото.
Обича да говори за бягство.
Но никога няма да го направи... - Не, а защо трябва да ти вярвам?
В лагера нищо не се прави безкористно.
Черпи енергия от теб, от духа ти...
...и тази мечта за бягство го поддържа жив.
Той не е нищо друго, освен една пиявица.
Ти си един безсърдечен задник, Мистър.
Но все още съм жив. И това е всичко, което знам.
Но не искаме още 6 месеца да сме тук. Нито аз, нито ти.
И най-малкото в тези мини.
Говоря ти сериозно...
и ако наистина имаш сериозно намерение да избягаш...
...аз съм с теб.
Мислех, че искаш да го направиш сам.
Сам човек не може да го направи, Освен това ти имаш и една слабост...
...от която мога и да се възползвам.
И каква е тя? - Добрината ти.
Ако нещо се случи с мен, може да ме носиш.
Кхабаров, ела тук! - Какво има?
Ела с мен. - Какво се е случило?
Ела. - Виж! Виж това!
Може да тръгнем. Може да тръгнем още тази нощ.
Снегът ще заличи следите ни. - Не, не, какво говориш?
Можем да го направим! - Не, това е невъзможно!
Трябва да се подготвим, трябва да имаме план и карта.
Никога няма да имаме идеалното време.
Сега никой не пази. - Ти луд ли си?
Какво ще кажеш за разстоянието? Най-малко 1000 км. и...
...и ще ни трябва много храна. - Имаме достатъчно храна.
И американецът ще дойде с нас. Направих всичко, каквото ми каза.
За колко дни ще ни стигне?
Половиния си живот съм прекарал в гората.
Може да оцелеем с това, което намерим там.
Не разбираш, твърде млад си.
Не можем. Разбра ли ме?
Но винаги си казвал, че аз и ти... - Чу ли ме, не можем!
Андрей, как мога да мина през бодливата ограда?
Не разбирам за какво ми говориш.
Приятелят ти Лазар не знае ли?
Ти беше ми казал.
Не виждаш ли?
Моля те, не оставяй тук.
Ти ми обеща, Андрей.
През нощта мога да ти хвана ръката, различавам някои очертания.
Но през деня виждам много добре.
Няма да ви стана бреме.
Моля те, не казвай на другите.
Ако остана тук, ще умра.
Казах пет...
Три. - Добре.
Три да е.
Вземи го.
Гледай.
Долу ръцете.
Гледай, но не пипай.
Швейцарски е, златен.
Първо...
...трябва да изключите генератора.
Ще стане тъмно, но да не е повече от 10 минути.
Имате само един шанс.
Ще трябва да изчакате смяната на караула.
Тук нямаме тайни.
Какво искаш? - Играта е срещу мен.
Ако дължиш малко, режат ти пръстите.
При голям дълг, режат ти главата.
Моят дълг е голям.
Но никога не съм залагал моя вълк.
В гората ще имате нужда от моя нож
и ще е чудо, ако не се измъкна от тук.
Преминали са край караулката!
Нищо не виждам!
Отрязали са бодливата тел!
Дайте кучетата!
Пуснете кучетата!
След тях! - Бързо, бързо!
Хайде, не спирайте!
Трябва да тичаме, иначе ще загинем! Хайде, изправи се!
Хайде, инак ще умрем!
Знаеш колко са бързи кучетата. Хайде, по дяволите!
Мистър! Нима вече е време да те нося?
Хайде, по-бързо!
Януш, нищо не виждам!
Снегът ни заслепи!
Януш!
Имам нужда от ножа ти!
Дай си ножа!
Ножа!
Януш, трябва да потърсим убежище. Не можем да продължим.
Не виждаш ли? Това е чудесно!
Такова време никога няма да намерим. Никога!
Гледаш ме както змия гледа заек.
Научи ме на английски. Говоря добре, нали?
Хляб за научена дума, нали така, каубой?
Колко далече сме?
Може би 20- 30 км..
Само толкова ли? - Да.
Въртим се в кръг като муха без глава.
Добре, да видим какво имаме тук.
Елате всички, хайде.
Всичко ще си поделим.
А ти? - Какво?
Имаш ли нещо твое?
Това яке.
То не е твое. На Кхабаров е.
Да, той ми го даде и...
Видя ли?
Щеше да ни предаде.
Не се притеснявай, говорих с него.
Всичко е наред.
Направил си сделка с дявола, знаеш ли това?
Представяш ли си? - Имаш ли нож?
Трябва да намерим посоката към Тибет. Как ще стане това?
Надявам се, знаеш какво правиш.
Трябва да си благодарен, че си тук. - Благодарностите са за кучетата.
Какво...какво е това?
Вълци! Просто вълци.
"Просто вълци".
Юг.
Езерото Байкал.
Ти си "бакхан", нали?
Какво значи "бакхан"? - Главатар на банда, урки.
Те са зверове. А ние не сме такива.
Бягаме от зверовете. - Гледам те и...
...и ако някой те обиди, заклевам се в Бога...
...ще си има работа с мен.
Искаш да ми станеш телохранител ли? - Такава е честта на урките.
Аз и вълкът сме с теб.
Януш, за колко време ще стигнем до езерото?
Колко далече е?
3 или 4 седмици. Може би дори повече.
Сега сме някъде тук.
По долу е Транс- сибирската железопътна линия...
...и монголската граница.
Монголия изглежда толкова далеч. - Монголия ли?
Мога да ида и по-далече. Чак до Америка.
Положението е следното.
Имаме храна за една седмица...
...кибритът свърши, но имаме запалката на Кхабаров.
Имаме нужда от месо. - Да поставим капани?
Нямаме време за това, не се задържаме на едно място.
Ще намерим ферми и села, там има храна.
Не забравяй, че има награда за главите ни.
Ще откраднем през нощта, никой няма да ни види.
Ние не сме крадци.
Ами тогава аз ще крада и ще се нахраня. А ти може да гледаш.
Какво е това? - Бодлива тел.
Мога да направя от това кука за риболов.
Така ли ще се мъчим да оцелеем? С риба ли?
Аз не ям риба. - Тогава ще умреш.
Хайде, да запалим огън.
Съберете много дърва. През нощта студът ще достигне -40 градуса.
Томаш.
Не слагай много.
Казик?
Казик!
Все още търси дърва за огрев в гората.
Той има нощна слепота.
Казик!
Януш!
Боже, помогни ми.
Професоре? - Дойдох от рудника за да те търся.
Мислех, че съм сам.
Някога работих с теб.
Ще седна за малко.
Огънят не е далеч.
Ние успяхме.
Наистина го направихме.
Това не е ли нещо?
Господи, приеми тази невинна душа при себе си.
Амин. - Амин.
Днес той умря като свободен човек.
Най-малкото едно гърло по-малко.
Какво има?
След 100 години, когато му намерят костите и рисунките му, ще кажат така:
Вижте, какъв прекрасен пример за човек от ГУЛАГ.
Млъкни и престани с тези тъпи шеги.
Отивай да търсиш храна като другите. - По-добре ще е ти да млъкнеш!
Лежиш по цял ден сякаш си на почивка. Писна ми.
Аз готвя, те търсят храна. А ти какво правиш? Нищо.
Но нали те карам да се смееш. - Вече не. Не ми трябва.
В това положение...
...кой ще бъде първият?
Какво искаш да кажеш? - Първият, който ще умре.
Според мен, художникът.
Но ако е смешникът, ще бъде по-добре.
Според мен, Зоран е по-добър.
По-мек...
...по-вкусен.
Мистър лови сега едни малко риби.
Трябва да ядем месо, иначе ще умрем тук.
Ти си бакхан, помисли върху това. Твърде много сме.
Защо защитаваш всички? Нямаме храна. - Не.
Не, като стигнем до езерото Байкал, ще имаме повече храна.
Ще имаме много риба.
Според това, което беше казал,
още преди една седмица трябваше да сме на Байкал.
Загубихме се, бакхан.
Хей.
Довиждане на всички. Ще се опитам да намеря езерото...
...и до една седмица ще се върна.
Ако не се завърна...
погрижете се за себе си.
Знам. Приятелят ни Валка.
Дръж го под око.
Вземи.
Сутринта го хванах.
Благодаря ти.
На добър час.
И на теб.
Януш! - Видях го.
Видях езерото! - Успокой се.
На три дена път е. - Дръж го!
Камъни, донесете камъни и сложете дърва на огъня!
Какво е това?
Някой идва след нас.
Зад онези дървета е.
Ако го изпуснем, за много кратко време
ще се появят доста хора около нас.
Прав е. Трябва да оправим тази работа.
Не го убивай. - Така ли?
Мисля, че преди си извършил едно убийство.
Твърде много се молиш за един невинен човек.
Валка, мини зад него и не го изпускай.
Разгърнете се.
Валка, не. - Недей!
Няма да те нараним.
Полякиня е. - Полякиня ли?
Какво иска? - Няма къде да иде. Тя е полякиня.
От няколко дена е била тук. - И какво?
Нуждае се от храна и грижи.
Много се страхуваше когато я наближих. Взела ни за руснаци.
Иска да се присъедини към нас ли?
И тя е бегълка, като нас.
Ще ни забави.
Казва, че е избягала от един руски колхоз.
Познавам тези типове.
Уличница, циганка. Има хиляди такива. По-лоши са от кучета.
Бакхан...
Не го прави.
Тя умира от глад. - Имаме храна само за нас.
Може би ще е по-добре да я оставим.
Тя е изпратена за нас. Не можем да я оставим.
Януш, нямаме друг избор.
Мини отзад. Внимавай да не затънеш в калта.
Спокойно...Спокойно.
Валка.
Идете да намерите малко дърва.
Дърпай! Дърпай.
Тука ли?
Казва се Ирена.
Супата готова ли е? - Да.
Добре. - Разбъркай.
Какво е толкова смешно?
Тази сутрин ще идеш ли в офиса си?
Валка, събуди се.
Твой ред е, хайде. - Валка, хайде!
Съблечи си ризата.
Защо трябва да го направя?
Така няма да приличаш на някой апаш, на крадец.
Изправи си главата.
Сега не мърдай, успокой се, моля те. Сядай.
Изправи си главата.
Още малко.
Не.
Не мога повярвам, че е полякиня.
Образована е...
...владее добре английски, френски. - Така ли?
Не я харесваш, нали?
Говори с Валка за нея. Той дори не вярва, че е полякиня.
Говорих и с него, и с останалите. Съгласни са да дойде с нас.
Какво? Ти да не си против?
Знаеш, че тук няма място за чувства.
Храната на една страна, тя ще ни забави.
Няма да ни издържи. Трябва да плуваме.
Може ли да плуваш?
Да, Мистър. - Недей да ме лъжеш.
Не лъжа, другарю. - Не ме наричай другар.
Ирена, не!
Ставай, хайде.
По дяволите! - Дръж клона!
И родителите ли ти арестуваха? - Те умряха.
Живеехме в един чифлик близо до Варшава.
Когато руснаците дойдоха, казаха, че сме кулаци
и че сме експлоатирали селяните.
От страх родителите ми ме скриха в хамбара.
След това ги намерих...
Лежаха по лице в калта.
Бяха ги удушили с бодлива тел.
След това руснаците ме хванаха...
...и ме изпратиха в един колхоз.
Отнасяха се много жестоко с мен.
Избягах.
Нямах храна. След това ви видях.
Не може да плуваш, нали?
Не? Никога не си живяла край вода.
Но трябваше да мина, и ти ме последва.
Каза, че си живяла в един чифлик близо до Варшава.
Да. - Руснаците не са стигнали до там.
Там бяха немците.
Родителите ти не са били убити, нали?
Всичко това ти си го измислила.
За да оцелеем в този живот,
понякога се налага да вършим ужасни неща...
...но друг път не се опитвай да ме лъжеш.
Доста лъжи съм чувал.
Трябва да го заобиколим.
Да минем направо през градчето? - Не, имат кучета.
Ако разберат, че сме бегълци, нямаме никакъв шанс.
Трябва ни храна, бакхан. - Знам, но отивайки в града...
...не можем да рискуваме всичко. - Само си губим времето.
Какво има? Какво се е случило?
Къде е Валка? - Беше зад Зоран.
Зоран, не го ли видя?
Не съм му телохранител.
По дяволите.
Може да ни предаде за да вземе наградата.
И рискува да го арестуват, нали?
Той е комарджия.
Ирена, смяташ ли, че може да го направи?
Може би. - Нямаме нужда от неговия нож.
Може да направим един от еленова кост.
Това е една възможност да се отървем от него.
Добре, да тръгваме.
Хей, смешника!
Искаш да ни убиеш ли?
Успокой се, каубой.
Махни си ръцете от палтото ми.
Глупак. - Така ли?
Наистина ли? Да видим кой е глупак тук.
Какво?
Уби ли го? - Да...
Едно куче.
Не ми ли вярваш? Тогава не яжте.
Но ще ядете, защото искате да останете живи.
Цял живот съм знаел как да оцелея.
Днес ми е рожденият ден.
В Русия това означава да се напиеш.
И тя е живяла на улицата.
Като мен.
Значи, всичко, което каза е била една лъжа.
Мислех с тази тъжна история да ви впечатля
за да не ме изоставите.
Родителите ми бяха полски комунисти.
Преселихме се тук в съветския съюз, в Москва.
Искаха да служат на революцията.
Живеехме в един луксозен хотел
заедно с други чуждестранни комунисти...
...но през 1937 година ги арестуваха.
Обвиниха ги в шпионаж.
Аз и брат ми бяхме изпратени в сиропиталище, където той умря.
Беше на 10 години.
Наричаха ме Рикова...
...но си спомнях, че в Полша се казвах Жилинска.
Всяка вечер, преди да заспя, си го повтарях.
После избяга ли?
Да, три наведнъж.
Май там няма комари.
Какво ще правим?
Да откраднем ли една лодка? - Не, много е рисковано...
...хората ще побеснеят. - Знам.
Не е ли странно? След всичко, което преживяхме,
накрая тези комари ще ни довършат.
Ето го отново...
...Ах тези комари. - Зоран!
Какво, по дяволите, прави?
Даде ми от онова нещо, което гони комарите.
Какво му каза? - На кого?
На дядото.
Казах, че съм беглец и че, комарите ме гонят.
Много смешно. Не, сериозно, какво му каза?
Хайде, елате.
Довиждане, Байкал. - Добре се справихме.
Мистър, знаеше ли, че Вос е един свещеник?
Не, не знаех това.
А Томаш е хлебар, но иска да стане художник.
Така ли?
Зоран имал бизнес в Москва и са го арестуваха на Червения площад.
Както казва, само заради това, че е снимал Кремълския дворец.
Той е счетоводител. - Проклет да бъда.
Никога се съм срещал счетоводител, който да е толкова комичен.
С никого ли не говориш?
В лагера ме научиха да говоря толкова, колкото е необходимо.
Мистър Смит в Московското метро ли работеше?
Той е инженер. Баща му е финландец. Израснал е в Америка...
...но знае руски.
За Бога, защо един американец е емигрирал в Русия?
Заради кризата. Дошъл е със сина си.
Какво се е случило със сина му?
Убили са го, когато е бил на 17 години.
Монголия е зад железопътната линия. Може би на 4-5 дена разстояние.
Може ли да минем от другаде?
Това е главният път.
Навсякъде е едно и също. - Прав е. Ще изчакаме нощта.
Какво? - Нищо, просто гледам.
Не гледай.
Валка? - Какво има?
Защо на гърдите си имаш татуировки на задници?
Трябваше да са на задника ти, за да се виждат когато сереш.
Правиш се на смешен ли? За голям човек се смяташ, а?
Успокой се, Валка!
Знаеш ли какво означава "Сталин", смешнико?
Железен човек. Взима от богатите, дава на бедните.
Разбира се.
И след това праща всички в лагерите за 25 години.
Затвори си устата.
Благодаря за гостоприемството майко Русия,
но повече никога няма да ме видиш.
Ще те хванат...
...знаеш го.
Затворът не е проблем. Да дължиш е по-лошо.
Има много затвори. Няма да ме намерят.
А какво ще кажеш за Америка?
Не е за мен свободата...
Не знам какво да правя с нея. Кълна се в Бога.
Ами, трябва да се сбогуваш с мен и с моя вълк.
Няма да имаш вече нужда от него.
На добър час, Валка.
Довиждане, Януш.
Погледнете. Видяхте ли?
Според теб, ще можем ли да стигнем до там преди да се стъмни?
Мисля, че да.
Какво ще правим? - Ще се нахраним...
Да! - ...и ще спим.
Успяхме.
Мистър!
Те са комунисти.
Значи и дори и тук са дошли.
Това променя всичко.
Нямаме къде да се скрием.
Това е един будистки храм.
Може и да ни приемат.
Може и да са лоялни към режима.
Рисковано е.
Какво се е случило тук?
Същото стана в Русия.
Затвориха църквите...
...убиха свещениците или ги затвориха в лагерите.
Забраниха религията.
В Литва нахлуха в моята църква...
...и всичко изпочупиха и разрушиха. Както тук.
После, късно през нощта се върнах...
...и намерих там само един пазач. Беше едно младо момче.
Удуших го...
...стисках гърлото му, докато очите му изхвръкнаха.
Валка знаеше.
Знаеше, че съм го убил хладнокръвно.
Колко далече е Китай? - Не знам.
Може би на 500-600 км. на юг.
600 км.
Китай свободна страна ли е? - Знам, че воюва с Япония.
След Китай е Тибет. Може да отидем в Лхаса.
Столицата.
Можем да минем през Тибет.
През планините? До Индия ли? - Да.
Добре, става.
Какво? За какво говорите?
Казаха, че можем да минем през Тибет
и преодолявайки планините да стигнем до Индия.
Кои планини? - Хималаите.
Там може да се присъединим към Британските части
за да се бием срещу нацистите и руснаците.
Да преминем през Хималаите ли?
Как?
С летящо килимче ли? Как?
Пеша, ще вървим.
Внимателно.
Хайде, събуди се.
Тъкмо сънувах един чудесен сън.
Щях да ям нещо солено. Даже бях почувствал вкуса му.
Спи ми се. - Хайде, върни се в съня си.
Това е една проста рецепта за ядене.
Две стръкчета розмарин... ... и една щипка от индийски орех.
Индийски орех ли? - Да.
А сол? - Не, ще стигнем и до него.
Добавяш олио...
...и мариноваш пилешкото със сос.
И сега слагаш и солта. - Добре.
Сипваш върху пилешкото...
...червен пипер. - Добавяш още веднъж сол.
Не трябва да слагаш много сол, за да не го пресолиш.
Не ми пука, ти само сложи солта.
Не мога да го пресоля.
Моля те, сложи солта. - Не.
Томаш. - Не.
Добре, спокойно.
Боже мой! - Не, не бягай!
Успокой се и се усмихни. Дръж се приятелски.
Всички да се усмихнат.
Добро утро. - Здравейте.
Хей, руснаци ли сте? - Не, американец.
От Лхаса ли?
Да, Лхаса, от Тибет.
Поклонници ли сте? - Да.
Коне нямате ли?
Много сме бедни за да купим коне.
Жена ли ти е? - Не, дъщеря ми.
Добро утро.
Там е юг.
Това ли ще ядем? - Или това, или риба.
Прилича на птиче гнездо. - Ще те предпази от слънцето.
Сложи тези на краката си.
Юг. Хайде, продължаваме.
Не, и това е мираж. - Нямаме вода.
Там има дървета. Щом има дървета, значи има и вода.
Не ме интересува, трябва да вървим към юг.
Но Януш, трябва да опитаме. - Не, трябва да продължим на юг.
Иначе всички ще ни убиеш. - По дяволите!
Да умрем ли? Януш, така или иначе умираме.
Все още не си мъртъв. - Хайде, престанете.
Това е мираж!
Просто само един мираж.
В миража няма птици.
Няма птици, в миража няма птици!
Това е извор!
Не пийте много, ще се разболеете.
Поне вече имаме вода. - Тихо, ще събудиш момичето.
А храна?
Може номадите да дойдат със стадата си за вода.
Кога? След седмица, или след месец?
Най-малко няколко дена трябва да останем тук.
Без храна ще изгубим много сили.
И ще ни бъде много трудно да продължим.
Не зная. В последните няколко дена...
...не съм сигурен дали ще мога да продължа.
Цяло чудо е, че намерихме това място.
Можем ли да разчитаме един на друг?
Януш.
Полей.
Чакай! Чакай!
Не, Томаш!
Свали си каскета.
Наведи се.
Бягайте! Бягайте!
Върнете се! Покрийте се!
Ирена.
Малко сушена риба.
Благодаря.
Вземи.
Ще можеш ли отново да намериш пътя до извора?
Боя се, че остана твърде далеч, за да го намерим.
Не забравяй, че се намираме в голяма пустиня.
И никакви следи не остават в нея.
Никога не бих го намерил.
В горещите летни месеци, когато помагахме на баща ми в нивата...
...смучехме ето такива камъчета.
Така притъпявахме жаждата си.
Януш.
Слънчев удар ли?.
Аз вече съм ви бреме.
Не, не.
Болят ли те?
Не, изобщо не.
Краката ми са отекли, сигурно защото вървях много.
Не е ли така, Мистър?
Да.
Полегни тук, аз ще ги покрия.
Ирена, можем да постоим тук за малко. - Не.
Смучи това.
Не, моля те, недей!
Хайде, ела. - Продължавайте.
Казвам се Ирена Жилинска.
Името ми е Ирена Жилинска.
Пусни ме, Андрей.
Пусни ме.
Всичко е наред.
Господи, изпрати ангелите си за да я вземат...
...и заведат в рая, където и е мястото.
Амин. - Амин.
Амин.
Наистина ми харесва това.
Кога си нарисувал това?
На втория ден след като ме пратиха в лагера.
Бедният Казик.
Винаги е имал проблеми с краката си.
Този кой е?
Ти си.
Прилича на баща ми.
Сега така ли изглеждам? - Не.
Не, изглеждаш много по-зле.
Хванал си ме като се усмихвам.
Виж. - Това е само една скица.
Но е много хубава.
Чудесна е.
Наистина са прекрасни.
Ти си голям художник, Томаш.
Прилича на снимка, сенките...
Наистина е хубава.
Трябва да стигнем до онези хълмове.
Може да има вода там.
Хайде, стани.
Стани.
Хайде, Мистър.
Тръгвай без мен.
Аз свърших.
Върви.
Слушай...
...върви да търсиш вода по хълмовете.
Изчакай ни там. - Не.
Не можем да го оставим.
Ясно. - Добре.
Намери ли вода? - Не.
Покажи ми.
Моля те, покажи се.
Къде си?
Там!
Вода!
Зоран.
Тука.
Виж това.
Ако е отровна? Става ли за ядене?
Отрежи и главата. - Дай си ножа.
Виж това.
Има вкус на пилешко. - Да.
Голямо, черно и отровно пиле без крака.
Не е лошо.
Знаете ли? Валка казваше, че в Сибир сме яли един друг.
Наистина ли? - Да.
А ти? Ти ухапа ли ме?
Да?
Разбира се.
Не, не възможно е да си ме ухапал. - Зная.
Имам горчив вкус. По-добре е да ядеш змии.
Малко вода.
Това може да те убие, спомняш ли си това? - Кое?
Добрината ти.
Колко време може да оцелееш с тези змии?
Остави ме тук.
Не можеш да до направиш, нали?
Мистър? - Какво?
Може би не знам името ти...
...но знам как се е казвал синът ти.
Ирена ти е казала...
Да.
Мога ли да му кажа името?
Дейвид.
Споменавайки името му, сякаш ми го върна отново.
Каква е целта ти? Искаш да пробудиш в мен волята да се боря за живота си ли?
Ще ме накараш да не се предавам ли? - А ще се предаваш ли?
Някои хора в лагера приемаха смъртта като свобода.
И затова ли искаш да се самоубиеш?
Да оцелея беше един вид протест от моя страна.
А да живея беше едно наказание за мен.
Наказание за какво?
Наказание за това, че доведох Дейвид в Русия.
Значи, не можеш да простиш ли?
Или не можеш да си простиш на себе ли?
Ирена ми каза, че са...
...измъчвали жена ти...
...и затова тя те е предала.
Същото направиха и на сина ми.
И след това го застреляха, в главата му.
Жена ми е жива.
Поне знам, че е жива и ме обича.
Но никога няма да си прости за стореното.
Не може да го направи.
И като теб, сигурно страда от това.
И затова трябва да се върна.
Трябва да се върна.
Януш.
Събери багажа, бързо.
Януш!
Чу ли това? Какво е?
Тибет.
Лхаса.
А къде е Индия?
Индия...там.
Индия, да.
През планините има един път до Сиким.
Доста хора отиват до там.
Има ли градове край този път?
Да, има малки села.
Ще ви дадат храна и дърва за огрев...
...но сега не може да тръгнете.
Защо? - Помислете за снега, трудно е.
Трябва да изчакате пролетта.
Това семейство ще се погрижи за вас.
През зимата не можем да минем през планините.
Каза, че е трудно...
...но не каза, че е невъзможно. - Януш, остана само три месеца.
Не трябва да спираме.
Какво искаш да кажеш? - Ако спрем сега...
...ще се предадем на умората и изтощението.
Това не означава да се откажем. Всички сме изтощени.
Ще спа в пещерата като мечка до пролетта.
А ти може да учиш будизма и да станеш монах.
Но първо се научи как се пие техният чай.
Харесвам техния чай. - Лека нощ.
А ти какво ще кажеш, Мистър?
3-4 месеца какво ще правиш?
Ще отида в Лхаса.
Приятелят ни има един познат. Ще ме заведе в Китай.
Там има една Американска военна мисия.
"Аз съм номер едно". Не казват ли така в Америка?
Зоран...
Зоран. - Какво?
Ние избягахме.
И успяхме.
Прав си. - Той е прав.
Минахме през няколко хълма и планини. И успяхме.
Не всички. - Не.
Не всички.
Като се върнеш в къщи, какво ще правиш, Мистър?
В къщи ли?
Ще се качиш на влака в метрото ли? - Известно време ще скитам безцелно.
Аз ще воювам.
Първо с немците, след това с руснаците.
А после? Отново ли ще построиш църквата?
Не.
Воювайки ще умра.
Ще се опитам да публикувам рисунките на Томаш...
...в някой вестник или някъде другаде.
После ще сготвя пилето му.
Но така ще го осоля, че да го ядосам.
А ти, Януш?
Не може да се върнеш в Полша, докато комунистите са там.
Ще те убият, Януш.
Ще се върна когато войната свърши.
Ще продължа да вървя.
Отишъл е.
Януш!
Добре дошли в Индия. Паспортите, моля.
Паспортите.
Нямаме. - Не се тревожете, елате с мен.
Откъде идвате? - От Сибир.
От Сибир ли?
Как стигнахте до тук? - Пеша.
8 май 1945 Победа в Европа
1945-1948 Съветският съюз наложи комунизма в Полша
Над Източна Европа падна желязна завеса
1956 Въстание в Унгария
1961 Беше издигната Берлинската стена
1968 Съветските войски влязоха в Прага
1980 "Солидарност" срещу комунизма
1989 Комунизмът падна
Полша извоюва свободата си
Превод: A. KODAK =karakoncul=