Preživeli su marš dug 6500 km - do slobode.
Ovaj film je posvećen njima.
PUT POVRATKA
Septembar 1938- Hitler je napao Poljsku sa zapada.
Nekoliko dana kasnije Staljin je napao sa istoka.
Oni su podelili zemlju na dva dela.
Ne!
Uvedite svedoka.
Znaš li ovog čoveka?
Da. -Kako mu je ime?
Januš Vitšek.
Kakav je vaš odnos?
Ja sam njegova žena.
Optuženi, možeš li da potvrdiš? -Da.
Šta možeš reći o optužbama?
U našim razgovorima...
Razumela sam...
da je optuženi bio neprijatelj partije...
a posebno je mrzeo oca nacije,
druga Staljina.
Zašto to radiš?
Optuženi, možeš li da potvrdiš ove navode?
Šta još znate o optuženom?
Obavlja špijunažu za strane neprijatelje.
Optuženi, da li priznaješ?
Ne!
Svedok, možeš ići. Straža!
Ona je već potpisala priznanje.
Detaljno opisujući tvoje aktivnosti i sabotažu.
Imaš li pitanja pre nego što potpišeš?
Zašto to radite?
SIBIR, 1940...
Živela partija!
Na mesto!
Hajde, hajde!
Hajde, brže!
Brže.
Brže, brže!
Neprijatelji naroda...
Pogledajte... ... I upamtite!
Nisu naše puške, psi, i bodljikava žica, to što čini vaš zatvor.
Vaša zatvor... ... je Sibir,
koji se prostire na 13 miliona kvadratnih kilometara.
Vaš zatvor je priroda,
koja je nemilosrdna.
Ako vas priroda ne zaustavi,
onda će lokalni stanovnici.
Oni će dobiti nagradu...
za glavu svakog begunca.
Šta? -Ja sam prvi...
Daj ovamo, prvo ja!
Pogledaj te nesrećnike. Oni su poluslepi.
Video sam ih u toku transporta. Pate od nedostatka vitamina.
Izvoli.
Da li želiš da opstaneš sa pola raspodele? -On je star čovek.
I ja sam star čovek. Ujutru ću biti živ, ali on neće.
Dobrota...
...ovde može da te ubije.
On je Amerikanac. -Ovde? Kako?
Staljin mrzi strance.
Uključujući i Poljake.
Ti si Poljak, zar ne? Ja volim vas Poljake.
Vi predstavljate smisao nepravde.
Želja za slobodom. Kabarov.
Andrej Timofič. -Vitšek, Januš.
Za šta si osuđen, ako smem da pitam?
58.10. -58.10.
To je špijunaža. -Tako su mi rekli.
10 godina? -Ne, 20.
58,14- sabotaža, 10 godina.
Bio si na sovjetskoj strani granice i oni su te uhapsili...
i optužili za špijunažu.
Mučili te, zar ne?
Da li si potpisao priznanje? -Ne!
Ne, nisam hteo da potpišem,
pa su mučili nekog drugog.
Žao mi je.
Bio sam glumac.
U filmu, u poslednjoj ulozi sam igrao aristokratu.
Uhapsili su me kada je film izašao.
Zašto?
Optužili su me zato što sam predstavljao staro plemstvo.
Znači, dobio si 10 godina zbog svoje uloge u filmu?
Čuo sam više svedočenja.
Više?
Ne...
Stavi me na dug. Slušaj, kakav dug?
lonako mi već duguješ.
Urkiove.
Šta su Urkiovi? -Profesionalni kriminalci.
Ubice i lopovi. Ne gledaj u njih.
Stražari ih puštaju da rade šta hoće, jer ih se plaše.
Zašto ih odvajaju od drugih?
Zato što su nusprodukti društva i time prijatelji naroda.
Mi smo politički zatvorenici i zbog toga smo neprijatelji naroda.
Sovjetskom Savezu su potrebni zatvorenici.
Zbog prinudnog rada.
Oni su iz različitih krajeva Sovjetskog Saveza.
Svi uhvaćeni u istoj mreži.
I rade ovde dosta za tu mrežu?
Ne, Januš. Moraš biti oprezniji.
Staljin svuda ima oči i uši, čak i ovde.
Ako ne budeš pažIjiviji,
umrećeš u roku od godinu dana. Ako ne bukvalno...
...onda duhom.
Koliko si dugo ovde?
11 meseci i 29 dana.
Daj mi ga.
Daj mi kaput!
I džemper. -Uzmi kaput.
Želim džemper.
Tvoja majka ti ga je isplela?
Nemaš prava da ga uzmeš.
Džemper.
Kladim se u kobasicu.
Nacrtaj nešto za mene.
Hoćeš tebe da nacrtam? -Ne, ne mene.
Džim je osetio jezu kroz njega, kada ga je stari pirat pogledao.
Bio je izbrazdan ožiljcima i tetovažom...
i imao je samo jednu nogu.
Ja sam Long Džon Silver, rekao je on. -Znao sam takvog momka!
Igora, sa jednom nogom. Umukni!
Samo napred, dobićeš hleba. Onaj tvoj, Džon Silver?
Da li je našao blago?
Džim je isplovio ka Trežar ostrvu...
sa svojom bandom koljača.
Ljudi koji su ubijali bez milosti.
Ljudi koji su sanjali samo jednu stvar, zlato.
Zlato i samo zlato.
Vaši? -Truju mi život.
Za to imam stari trik. Hajde.
Mina. U noći.
Šta to radiš?
Moramo biti brzi...
u suprotnom neće biti ovde ujutro.
Ostavićeš ga ovde preko noći? Zašto?
Videćeš.
To je moguće.
Znam put kroz žice. -Kako?
Lazar, moj kolega.
Nadgleda izgradnju, pokazao mi ga.
Nekoliko je pobeglo iz logora.
I ja sam dugo čekao na nekoga kao što si ti.
Neko sa snagom i voljom da prođe kroz to.
Ali, gde bi da idemo?
Mislim, na zapad ne možemo. Pored Nemaca tu su i Rusi.
A Istok? Tamo su Rusi sve do Tihog okeana.
Ne, mi bismo trebali da idemo na jug.
Upravo tako. -Ali mi ne znamo gde se nalazimo?
Mislim da smo oko 500 km severno od Bajkalskog jezera.
To je jezero,
Ovde je logor i granica je ovde.
Išli bi duž južne obale jezera. -Upravo tako.
Onda bi prešli Transsibirsku prugu do Mongolije i mi smo slobodni.
Proleće kuca na vrata. Morali bi da sačekamo do jeseni.
Ne, zašto da čekamo? -Zašto?
Zato što je do granice 1000 km, možda i više.
Potrebno je da uradimo pažIjivo plan i napravimo zalihe hrane.
Počeo sam sa prikupljanjem. Trebalo bi da uradiš isto.
A na jesen, vreme je nepredvidjivo.
Svež sneg može da se iskoristi da pokrije naše tragove.
Povešću moje prijatelje.
Tvoji prijatelji, da li im veruješ? -Naravno.
Neće svi da prežive.
Ali umreće kao slobodni Ijudi.
Slobodni.
Stani!
Pogoršava se vreme. Šta da radimo?
Moraćemo da sačekamo.
Smrznućemo se do smrti!
Vratimo se!
Ja sam onaj koji ovde odlučuje!
Komandante, svi ćemo umreti!
Na zemlju! -Prokletstvo, ovde ćemo se na smrt smrznuti.
Umrećemo!
Svi na zemlju. Slušajte komandu!
Na zemlji, odmah!
U roku od sata svi ćemo se smrznuti!
Briga me!
200 Ijudi. Moraćeš to da napišeš u raportu.
I kako ćeš da opravdaš izvlačenje Ijudi.
Na zemlju! -Nađimo utočište u šumi.
Na zemlju. To je naređenje!
Stani!
Stani ili ću pucati! Rekao sam stani!
Pucaću!
Stvarno ima petlju!
Nađite svi zaklon u šumi!
Ako neko pokuša da pobegne biće ubijen na licu mesta!
Vos, potrebna nam je velika grana! -Da.
Jedna sa strane i jedna iza!
Pomozi mi, Kazik!
Uzmi to i stavi tamo. -Da.
Mora biti povezano!
Dobro!
Da, stavi tamo.
Zorane! Tvoje ćebe!
Zaustaviće vetar!
Kapetane, hajde.
Hajde, molim te. Imamo sklonište.
Ja sam Zoran. Jugosloven.
Ovo je Januš.
I to je Kazik. -Tomaš Rodinski. -On je Poljak.
Vos, ja sam iz Litvanije.
Ovo je liga naroda.
A ti si? -Smit.
A ime?
Mister. -Mister Smit?
Da.
Ti ne voliš zimu,
zar ne, kauboju?
Istupi korak napred.
I ti.
Korak napred. Korak napred.
Zaslužio sam juče metak.
Idemo u rudnike.
Iste ogrlice su koristili drevni Egipćani.
Da, ali verovatno za konje. -Ne, ne.
Isto, za Ijude.
Kako znaš? -Bio sam profesor egiptologije.
Lenjingradski Univerzitet.
Jesi li lud? Ubiće te.
Moram da odem odavde. Moram da se vratim!
Moram da se vratim.
Mi to možemo! -Šta?
On zna put kroz žice.
On ima plan.
Ko? -Njegovo ime je Kabarov.
Glumac? -Ti ga znaš?
On uopšte nema nameru da beži.
Kako to misliš? -On je lažov.
Ovde je godinama. Traga za novajlijama.
Isto kada sam i ja ovde stigao.
Priča samo o bekstvu.
Ovde nema nikoga kao što je on... -Ne, zašto bih ti verovao?
Nema ništa za ništa, to važi i za tebe.
Od se hrani tvojom energijom, tvojim duhom.
Živi svoj san da pobegne i to ga održava u životu.
On nije ništa drugo nego pijavica.
Ti si kopile bez srca, Master.
Ali sam još uvek živ. To je sve što znam.
Ali neću biti sledećih šest meseci, a ni ti.
Sigurno ne ovde, ni u ovim rudnicima.
Ali, ako si ozbiljan...
stvarno ozbiljan za bekstvo...
Ja sam uz tebe.
Mislio sam da si usamljenik.
Ne može to da uradi jedan čovek. Pored toga ti imaš...
...i slabosti koje mogu da mi koriste.
Kakve? -Dobrotu.
Ako se meni nešto desi, računam da ćeš me nositi.
Kabarov, hajde! -Šta?
Hajde sa mnom. -Šta se dešava?
Hajde. -Pogledaj ovo!
Možemo večeras da idemo.
Oluja će izbrisati naše tragove.
Ne, o čemu to pričaš. Ovo je prolazna oluja.
Bilo bi dovoljno! -To je nemoguće!
Potrebna nam je detaljna priprema i planiranje. Mape.
Vreme nikada neće biti savršeno.
Šta hoćeš još da očekuješ od ovoga. -Jesi li lud?
A udaljenost? Ima oko 1000 km!
Treba nam hrana, mnogo hrane. -Imamo hranu, ti imaš hranu.
Vidi, Amerikanac ide sa nama. Štedeli smo, kao što si rekao.
Koliko dugo bi trajalo? -U divljini sam proveo pola života.
Možemo da živimo od onoga iz prirode. -Ne razumeš, ti si previše mlad.
To ne može da se izvede.
Ali, rekao si da ti i ja... -Čuješ li, ne može da se izvede!
Andrej, kako da prođem kroz žicu.
Ne znam o čemu pričaš.
Tvoj prijatelj, Lazar zna, zar ne?
Rekao si mi?
Ne vidiš, zar ne?
Molim te, ne ostavljaj me ovde.
Andrej, obećao si mi.
Noću mogu da te držim za ruku. Mogu da vidim obrise.
Ali po danu, ja dobro vidim.
Neću vas zadržavati.
Molim te, nemoj da kažeš ostalima.
Ovde ću umreti.
Rekao sam ti pet...
Daj, daj...
Švajcarski, zlatni.
Prva važna stvar...
...je da isključimo generator.
Biće mrak, ali ne duže od 10 minuta.
To je naša jedina šansa.
Sačekajte na smenu straže.
Ovde nemamo tajni.
Šta hoćeš? -Igru! Bliže i meni na ruku.
Kada imaš mali dug, nemaš prste.
Uz veliki dug, nemaš glavu.
Moj dug je veliki.
Ali nikada neću dati mog vuka.
U šumi vam je potreban nož i meni treba čudo da bih odavde izašao.
Oni su prošli stražarnicu!
Ništa ne mogu da vidim!
Vidi, presekli su žicu!
Pustite pse!
Pustite na njih pse!
Nastavite napred! -Hajde, hajde!
Hajde, nastavi dalje!
Moramo da trčimo, inače smo mrtvi! Hajde, probudi se!
Požuri ili ćemo umreti!
Znaš koliko su brzi psi. Hajde, do đavola!
Mister, hajde! Zar je došao trenutak da te nosim?
Hajde, hajde!
Januš, ne možemo ništa da vidimo!
Sneg nas zaslepljuje!
Januš!
Treba mi tvoj nož!
Daj mi nož!
Tvoj nož!
Januš, moramo ostati zajedno. Ne možemo ići dalje.
Zar ne vidite? Ovo je savršeno!
Ovako nas neće pronaći. Nikada!
Buljiš u mene kao zmija u zeca.
On me je naučio engleski. Govorim dobro?
Hleb za reči, zar ne, kauboju?
Koliko smo prešli dovde?
Oko 20-30 km.
Samo? -Manje.
Išli smo u krug kao pile bez glave.
Dobro, da vidimo šta imamo ovde.
Svi, hajde.
Sve ćemo podeliti.
A ti? -Šta? -Šta imaš?
Novi kaput.
Nije tvoj. To je Kabarov kaput.
Da, on mi ga je dao.
Vidiš?
Nameravao je da nam ga da.
Bez brige, razgovarao sam sa njim.
Sve je u redu.
Praviš dogovor sa đavolom.
Da li shvataš? -Da li imaš nož?
Koristi ga da ukaže na pravac meseca i mahovine. Šta je to?
Nadam se da zna šta radi.
Treba da budeš zahvalan što je ovde. -Zahvalnost je za pse.
Šta je to?
Vukovi! Samo vukovi.
Jug!
Jezero Bajkal!
Ti si "pakhan"? -Jesam li?
Šta je "pakhan"? -Vođa bande.
Mi nismo kriminalci.
Mi bežimo od kriminalaca. -Posmatrao sam te.
Kunem se Bogu, imaćeš moje poštovanje sa tvojim štapom i ovim nožem.
Ja ću stajati između tebe i ovoga.
Znači, hoćeš da mi budeš telohranitelj? -To je moj posao.
Imaš mene i vuka.
Januš, za koliko treba da stignemo do jezera?
Za koliko?
Za 3-4 nedelje. Možda čak i više.
Sada smo negde ovde.
Ovde dole je Transsibirska železnica...
i Mongolska granica.
Mongolija izgleda tako daleko. -Mongolija?
Idem dalje. Do Amerike.
Stvari izgledaju ovako.
Mi imamo hranu za nedelju dana,
Nemamo više šibica, ali imamo kremen.
Treba nam mesa. -Zašto ne napravimo zamke.
Prebrzo bi se udaljavali od zamki.
Pronađimo farme i sela, tamo ima hrane.
Ne zaboravite da za naše glave dobijaju nagradu.
Možemo noću da krademo, nikada neće da nas otkriju.
Mi nismo lopovi.
Ja ću da je kradem, a zatim da jedem. Ti možeš da gledaš.
Šta je to? -Bodljikava žica. -Pravi udicu za ribu.
Dakle, mi ćemo preživeti? Sa ribom?
Ali ja ne jedem ribu. -Onda umri.
Hajde, moramo da založimo vatru.
Donesite puno drva. Noću može da bude - 40 stepeni.
Tomaš.
Ne, nemoj previše.
Kazik?
Kazik!
Još uvek traži drva u šumi.
Ima noćno slepilo?
Kazik!
Januš!
Bože, pomozi mi.
Profesore. -Došao sam iz rudnika, da bih te našao.
Mislio sam da sam bio sam.
Već neko vreme idem sa tobom.
Samo da sednem na minut.
Nije daleko.
Mi smo uspeli.
Mi smo zaista uspeli.
To je već nešto.
Bože, uzmi ovu nevinu dušu na čuvanje.
Amin. -Amin.
Danas je umro kao slobodan čovek.
Uostalom, jedna usta manje za hranu.
Šta?
Za 100 godina, pronaći će naše kosti i tvoje crteže, i reći:
Pogledajte, odličan primer Ijudi iz gulaga.
Umukni sa tim tvojim vicevima.
Bolje idi traži hranu, kao i ostali. -Ti, umukni!
Ceo dan crtaš, kao na odmoru. Ja sam bolestan.
Ja kuvam, oni traže hranu. Šta ti uopšte radiš? Ništa.
Ali, ja vas zasmejavam. -Ne više. Ne moraš.
Pa...
Ko će biti prvi?
Kako to misliš? -Prvi da umre.
Misliš, mogao bi to biti slikar.
Ali bolje bi bilo da to bude smešni čovek.
Bolje Zoran.
Meko.
Više nežno.
Mister sada hvata samo malu ribu.
Moramo da jedemo meso, inače ćemo umreti ovde.
Ti si šef, ti si mislio o tome. Da je svi imamo.
Zato si poveo više Ijudi, zar ne? Zbog hrane. -Ne.
Ne, imaćemo više hrane, kada stignemo do Bajkalskog jezera.
Tamo će biti dosta ribe.
Rekao si da ćemo stići do jezera još pre nedelju dana.
Mi smo izgubljeni, šefe.
Pokušaću da pronađem jezero...
I vratiću se za nedelju dana.
Ako ne...
sami ste na svom.
Znam. Naš prijatelj Valko.
Obrati pažnju na njega.
Uzmi.
Uhvaćen jutros.
Hvala.
Srećno.
I tebi.
Januš! -Video sam ga.
Video sam jezero! -Smiri se.
Tri dana odavde. -Kamenje, donesite kamenje!
Zagrejte ih na vatri!
Šta je to?
Neko nas prati.
Tamo je iza onog tamnog drveta.
Ako ga pustimo, biće sve vreme oko nas.
U pravu je. Moramo to da uradimo.
Bez ubijanja. -Ne?
Mislim da si ranije ubio nekoga.
Rekao si previše molitvi za tako nevinog čoveka.
Valko, idi dole u slučaju da hoće da pobegne.
Raširite se.
Valko, ne! Ne!
Nećemo te povrediti.
To je Poljakinja. -Poljakinja?
Šta ona hoće? Ne znam, nema gde da ode. Ona je Poljakinja.
Prati nas nekoliko dana.
Potrebna joj je hrana i naša zaštita.
Bojala se da nam priđe, sve dok nije bila sigurna da smo mi Rusi.
On želi da nam se pridruži?
Ona je u bekstvu kao i mi.
Usporiće nas.
Kaže da je pobegla iz ruske kolektivne farme.
Poznat mi je ovaj tip.
Ulična ciganka. Ima ih na hiljade. Oni su gori od pasa.
Šefe...
Ne radi to.
Hajde, ona je gladna. -Mi se jedva hranimo.
Možda je bolje da ode odavde.
Ne, ona nam je poslata. Ne možemo da je ostavimo.
Januš, mi nemamo izbora.
Idi pozadi. Dalje od blata.
Polako, polako.
Valko.
Hajde.
Potražite drva.
Vuci!
Ovde seci!
Njeno ime je Irena.
Da li je supa spremna? -Da.
Dobro. -Promešaj.
Šta je tako smešno?
Da li ćeš danas u kancelariju?
Valko, probudi se.
Tvoj red, idi. -Valko, hajde!
Skini majicu.
Zašto to radimo?
Da ne bi izgledali kao lopovi.
Podigni glavu.
Sada mirno, veoma mirno. Molim te.
Podigni glavu.
Više.
Ne!
Ne mogu da verujem da je iz Poljske.
Ima obrazovanje.
Govori engleski, francuski. -Stvarno?
Tebi se ne sviđa, zar ne?
Razgovaraj sa Valkom. On čak misli da nije Poljakinja.
Razgovarao sam sa njim i ostalima. Svi se slažu da ide sa nama.
Šta? Ne slažeš se?
Treba da znaš da ovde nema mesta za osećanja.
Osim hrane, ona će nas usporiti.
Ne izgleda dobro. Moraćemo da plivamo.
Umeš li da plivaš?
Da, Mister. -Ne bi me lagala, zar ne?
Ne lažem, druže. -Ne zovi me druže.
Irena, ne!
Evo, hajde.
Sranje! Ponesi hranu!
Tvoji roditelji su bili uhapšeni s tobom? -Oni su mrtvi.
Mi smo živeli na farmi u blizini Varšave.
Kada su Rusi došli, rekli su da smo kulaci i da eksploatišemo seljake.
Roditelji su se bojali i mene su sakrili u štalu.
Kasnije sam ih našla.
Našla sam ih sa licem u blatu.
Bili su vezani sa bodljikavom žicom.
Kasnije su me Rusi uhvatili...
i poslali na kolhoz.
Bili su okrutni prema meni.
Pobegla sam.
Nisam imala hranu i onda sam vas videla.
Ne umeš da plivaš, zar ne?
Šta? -Nikada u životu nisi bila blizu vode.
Ali ja sam prešla preko, a ti si pao.
Rekla si da si živela na farmi u blizini Varšave.
Da. -Rusi nisu stigli tako daleko.
To je bila nemačka teritorija.
Tvoji roditelji su ubijeni, zar ne?
Sve si izmislila.
Svi mi radimo užasne stvari da bi preživeli...
ali više nikada nemoj da me lažeš.
Imali smo dovoljno laži.
Moramo da idemo okolo.
Hajdemo pravo tamo. -Ne, imaju pse.
Ako ih upozore, nemamo šanse.
Treba nam hrana, šefe. -Znam.
Ali ne možemo ići u grad na rizik. -Mi samo gubimo vreme.
Šta je, šta se dešava?
Gde je Valko? -Bio je iza Zorana.
Zorane, jesi ga video?
Nisam njegov čuvar.
Prokletstvo.
Može da nas prijavi za nagradu. -I rizikuje hapšenje?
On je kockar.
Irena, misliš li da bi to uradio?
Mogao bi. -Ne treba nam njegov nož.
Možemo ga napraviti od kosti jelena.
To je prilika da ga se otarasimo.
U redu, idemo.
Šta, Valko?
Hoćeš sve da nas pobiješ?
Lakše, kauboju.
Pusti mi kaput.
Idiote. -Idiot?
Jesam li? Hajde da vidimo ko je idiot.
Šta?
Ubio si nekoga? -Da...
Psa.
Ne verujete mi? Onda nemojte da jedete.
Ali, ješćete, zato što želite da opstanete.
Znam šta je opstanak. To je ceo moj život.
I moj rođendan.
U Rusiji, to znači piće.
Živela si na ulici.
Poput mene.
Dakle, tvoja priča je izmišIjena.
Mislila sam da će ta priča biti tužna i vi me nećete ostaviti.
Moji roditelji su bili poljski komunisti.
Preselili smo se u Sovjetski Savez, u Moskvu.
Hteli su da rade za revoluciju.
Živeli smo u hotelu Luks sa mnogim stranim komunista,
Ali 1937 su ih uhapsili.
Rekli su im da su špijuni.
Policija me je bacila u sirotište i brat je umro.
Imala sam deset godina.
Zvali su me "Rikovova"
ali sećam se mog poljskog imena... Žilinska...
Koje sam obično izgovarala svako veče pred spavanje.
Tako da si pobegla?
Da, troje u isto vreme.
Njih ne napadaju komarci!
Šta da radimo?
Da ukrademo brod? -Ne, to je previše rizično.
Ljudima će biti loše. -Znam.
Nije li to čudno?
Pored svega onoga što smo prošli, mali insekti hoće da nas slome.
Evo ga ponovo.
Neću više komarce! -Zorane!
Šta to, do đavola, radi?
Protiv komaraca.
Zorane, šta si mu rekao? -Kome?
Čoveku " Protiv komaraca".
Da sam odbegli robijaš, koga muče komarci.
Vrlo smešno. Ne, ozbiljno, šta si mu rekao?
Hajde, čoveče.
Zbogom, jezero Bajkal. -Dobro si to uradio.
Učitelju, da li ste znali da je Vos bio sveštenik?
Ne, to nisam znao.
A Tomaš je pekar, ali želi da bude umetnik.
Ma, šta kažeš.
I Zoran je imao biznis u Moskvi, kada su ga uhapsili na Crvenom trgu.
Kaže da je samo fotografisao Kremlj.
On je računovođa. -Neka sam proklet.
Smešnijeg računovođu nisam sreo.
Zar vi ne razgovarate međusobno?
U kampu, naučili smo da govorimo što je manje moguće.
Mister Smit je radio u Moskovskom metrou?
On je inženjer. Njegov otac je bio Finac.
Odrastao je u Americi, ali govori i ruski jezik.
Zašto bi se Amerikanac preselio u Rusiju?
Zbog depresije. Došao je sa sinom.
Šta se dogodilo njegovom sinu?
Ubili su ga kada je imao 17 godina.
Mongolska granica je s druge strane pruge. Možda 4-5 dana odavde.
Možemo li da pređemo na nekom drugom mestu? -To je glavna pruga.
Svuda bi izgledalo ovako. -On je u pravu. Sačekaćemo noć.
Šta je to? -Ništa, samo gledam.
Onda, ne gledaj.
Valko? -Šta?
Zašto imaš tetovažu na grudima?
Trebalo bi da je tvom dupetu, tako da bi mogli sve da vidimo kada ideš na sranje.
Misliš da je to smešno? Oni su veliki Ijudi.
Valko!
Znaš li šta znači Staljin, smešni čoveče?
To je čovek od čelika. Uzima bogatima, daje siromasima.
Naravno.
A onda ih stavi u Gulag na 25 godina.
Pričuvaj oči, kukavice.
Hvala ti, majko Rusijo, na gostoprimstvu, ali sigurno se više neću vratiti.
Dobro znaš... da će te uhvatiti.
Zatvor je kul.
Dug je loš, ali ima mnogo zatvora, pa neće da me pronađu.
A ono sa Amerikom?
Nije za mene... sloboda.
Ne bih znao šta da radim sa njom. Kunem se Bogom.
Pa, sada moram da kažem zbogom. Moj vuk i ja.
Više ti nije potreban.
Srećno, Valko.
Zbogom, Januš.
Pogledajte! Vidite li?
Mislite da ćemo stići tamo večeras? -Mislim da hoćemo.
Šta će da radimo? -Jedemo...
Da! -I spavamo.
Uspeli smo.
Mister!
Oni su komunisti.
Znači i ovde je!
Ovo menja situaciju.
Nema gde da se sakrijmo.
To je budistički hram.
Možda će nas primiti.
Takođe, možda sarađuju sa režimom.
To je rizik.
Šta se desilo ovde?
Ista stvar koja se dogodila Rusiji.
Crkve su pozatvarane...
i sveštenici su bili ili streljani, ili odvedeni u logore.
Religija je bila zabranjena.
Oni su došli u moju crkvu u Litvaniji...
i sve uništili. Kao i ovde.
Te noći sam se vratio kasnije...
i tamo zatekao usamljenog stražara. Skoro da je bio dečak.
I davio sam ga,
sve dok mu oči nisu ispale iz duplji.
Valko je nekako znao.
Znao je da sam hladnokrvno ubio.
Koliko je daleko Kina? -Ne znam.
Možda, 500-600 kilometara južno.
600 km.
Da li je Kina slobodna? -Ratuju sa Japanom. Toliko znam.
Tibet je Kineski. Idemo u Lasu.
To je glavni grad.
Šta? O čemu to pričate?
Kažu da možemo da idemo sa Tibeta preko planine do Indije.
Koje planine? -Himalaja.
I pridružimo se britanskoj vojsci i borimo protiv nacista i Rusa.
Pređemo preko Himalaja?
Kako?
Na letećem ćilimu? Kako?
Pešačićemo.
PažIjivo.
Probudi se.
Bio sam u sred lepog sna.
Spremao sam se da jedem so. Skoro da sam ga probao.
Malo je nedostajalo. -Pa, vrati se u taj san.
To je jednostavan recept.
Potrebne su ti 2 grančice ruzmarina...
I prstohvat muškatnog oraščića. -Oraščić?
Šta je sa soli? -Ne, stići ćemo dotle.
Dodaj ulje...
i ostavi da se marinira, dok pripremamo piletinu.
Sada dolazi na red so. -Dobro.
Naneseš ga na pileću kožu...
Uz malo, malo paprike. -Dupliraj dozu soli.
Vidi, ne možeš da dodaješ toliko soli. Biće presoljeno.
Briga me, dodaj so.
Neću to da upropastim.
Samo dodaj so. -Ne...
Tomaš. -Ne!
Budite svi mirni.
Ne, ne trči!
Opustite se i smešite se. Budite prijateljski.
Svi se osmehujte.
Dobro jutro. -Pozdrav.
Rusi? -Ne, Amerikanci.
Lasa? -Da, Lasa, Tibet.
Hodočasnici? -Da.
Nemate konje?
Isuviše smo siromašni. Ne možemo da ih priuštimo.
Žena? -Ne, ćerka.
Dobro jutro.
To je južno.
Zar ćemo to da jedemo? -Ili to, ili ribu.
Izgleda kao gnezdo. -Štitiće te od sunca.
Stavi ovo na noge.
Jug! Hajde, nastavimo dalje.
Ne, to je iluzija. -Nemamo vode.
Tamo je drveće. Gde ima drveća, tu je i voda.
Nije me briga, to je na istoku, a mi idemo na jug.
Januš, ali pokušajmo. -Ne, moramo nastaviti prema jugu.
Ili bi nas sve ubio. -Prokletstvo!
Januš, mi umiremo!
Svi već umiremo. -Hajde, prestanite.
To je iluzija!
Samo iluzija.
U iluziji nema ptica.
U iluziji nema ptica!
To je izvor!
Ne pijte previše, biće vam loše.
Makar imamo vodu. -Umukni, probudićeš je.
A šta je sa hranom?
Možda će doći nomadi sa svojim stadom.
Kada? Sledeće nedelje ili meseca?
Treba da ostanemo ovde najmanje nekoliko dana.
Ali, bez hrane bićemo slabiji.
Bićemo previše slabi za put. -Ne znam.
Ne znam, nakon poslednjih par dana...
...Ne znam da li ću moći opet da krenem.
Pravo je čudo što smo ovo pronašli.
Možemo li da se oslonimo jedno na drugo?
Januš.
Daj mi jednu.
Čekaj!
Hajde, Tomaš!
Šešir, molim te.
Niže.
Trči! Trči!
Nazad! Nazad u zaklon!
Irena.
Suva riba.
Hvala.
Uzmi.
Da li možeš da nađeš put nazad do izvora?
Sumnjam da smo izašli sa našeg kursa.
Sećaš se? Dugačak je put ka istoku.
U ovoj pustinji nema tragova.
Nikada ga ne bih pronašao.
Kada sam pomagao ocu na poljima, tokom vrelih leta...
obično smo sisali to malo kamenje.
Ubijalo nam je žeđ.
Januš.
Sunčanica?
Izgubila sam svest.
Ne, ne.
Da li te bole?
Ne, uopšte.
Mora da su otekle, jer sam mnogo pešačila.
Zar nije tako, Mister?
Da.
Lezi dole i mi ćemo ti pokriti noge.
Irena, možeš malo da staneš. -Ne!
Iscedi ovo.
Ne, molim te, ne!
Hajde, moramo da nastavimo.
Moje ime je Irena Žilinska.
Spusti me, Andrej.
Spusti me dole.
Sve je u redu.
Naredi Tvojim anđelima da je prihvate...
i odvedu u raj, njen dom.
Amin. -Amin.
Amin.
Ova mi se zaista dopada.
Kada si je nacrtao? -Druge noći u Gulagu.
Jadni Kazik.
Uvek je imao probleme sa nogama.
Ko je ovo?
Ti.
Podseća me na mog oca.
Da li tako sada izgledam? -Ne.
Ne, ti sada izgledaš još gore.
Uhvatio si njen osmeh.
Pogledaj. -To je samo skica.
Ali, izgleda sjajno.
Sjajno.
Stvarno lepa umetnička dela.
Ti si veliki umetnik, Tomaš.
Gotovo da izgledaju kao fotografije, u senci.
Stvarno lepe.
Moramo doći do tih brda.
Možda tamo ima vode.
Hajde, ustani.
Ustani.
Mister, hajde.
Idite bez mene.
Sa mnom je gotovo.
Idi.
Slušaj.
Idite u brda i potražite vodu.
I sačekajte nas tamo. -Ne.
Stići ćemo vas.
Idite.
Jeste li našli vodu? -Ne.
Pokaži mi.
Molim te, pokaži mi.
Gde si?
Tamo!
Voda!
Zorane.
Ovde.
Pogledaj je.
Šta ako je otrovna? Kako da je jedemo?
Odseći ćemo je glavu. Daj mi nož.
Pogledaj to.
Ima ukus piletine. -Da.
Velike, crne i otrovne piletine bez nogu.
Nije loš ukus.
Da li ste znali da je Valko u Sibiru govorio da jedemo jedan drugoga?
Stvarno? -Da.
Da li bi mene jeo?
Da, naravno.
Tebe ne bih nikada jeo.
Ti si gorak i žilav. Radije bih jeo zmiju.
Evo malo vode.
To može da te ubije, sećaš se? -Šta?
Dobrota.
Koliko dugo možeš da preživiš jedući zmije?
Ostavi me ovde.
Ti ne možeš, zar ne?
Mister? -Šta?
Možda ne znam tvoje ime...
ali znam ime tvog sina.
Irena ti je rekla.
Da.
Mogu li izgovoriti njegovo ime?
Dejvid.
Izricanje njegovog imena neće ga vratiti.
Šta to radiš? Pokušavaš da mi daš volju da živim?
Prestani više, ja sam se predao? -Predao si se?
U kampu, neki su videli smrt kao slobodu.
Pa, zašto se onda nisi ubio?
Opstanak je bio kao protest. Biti živ je moja kazna.
Kazna, za šta?
Što sam doveo Dejvida u Rusiju.
I niko ti ne može oprostiti?
I ne možeš sam sebi oprostiti?
Irena mi je rekla...
da su mučili tvoju ženu...
kako bi svedočila protiv tebe.
To su isto uradili sa mojim sinom.
Zatim su mu pucali u glavu.
Moja žena je živa.
Preživela je. Barem jeste, koliko znam.
Ali nikada neće moći sebi oprostiti ono što je uradila.
Vidiš, mogu i ja to da uradim...
Ona će mučiti sebe baš kao ti.
Dakle, moram da se vratim.
Moram da se vratim.
Januš.
Pokupite stvari, brzo.
Januš!
Jeste li čuli to? Šta je to?
Tibet.
Lasa.
A gde je Indija?
Indija.
Indija, da.
Postoji put do Sikima, preko planina.
Tamo ide mnogo Ijudi.
Ima li sela na putu?
Da, mala sela.
Oni će vam dati hranu i drva za ogrev,
ali ne možete sada da idete.
Zašto? -Dolazi veliki sneg, vrlo je teško.
Sačekajte do proleća.
Ova porodica će brinuti o vama.
Onda, ne možemo zimi preko planine. -Rekao je da je teško...
...ali ne i nemoguće. -Januš, to je samo 3 meseca.
Ne možemo da prekinemo.
Kako to misliš? -Ako sada prekinemo,
predaćemo se umoru i iscrpljenosti.
Ne, ovo nije predaja. Svi smo iscrpljeni.
Spavaću do proleća kao medved u pećini.
Možeš studirati budizam i postati monah.
Ali prvo moraš da naučiš kako da zavoliš čaj.
Ne volim čaj? -Laku noć.
Šta je sa tobom, Mister?
Šta ćeš da radiš za 3-4 meseca?
Idem u Lasu.
Naš prijatelj ima vezu. Misli da može da me prebaci u Kinu.
Tamo se nalazi američka vojna misija.
Da potražiš "broj 1". Zar nisi to ti i tvoji Amerikanci?
Zorane.
Zorane! -Šta? -Pobegli smo.
Uspeli smo.
U pravu si. -On je u pravu.
Izuzev nekoliko planina, ovde smo. Uspeli smo.
Nisu svi.
Ne, nisu svi.
Šta će da radiš, Mister? Kada dođeš kući?
Kući?
Graditi metroe? -Neko vreme ću da lutam.
Ja ću se boriti.
Prvo protiv Nemaca, a zatim Rusa.
I onda? Ponovo ćeš podići tvoju crkvu? -Ne.
Umreću u borbi.
Ja ću pokušati da Tomašove crteže prikažem u novinama,
ili nekako organizujem njihovo objavljivanje.
Onda ću da kuvam piletinu.
Ali ekstra posoljenu, samo da ga naljutim.
A ti, Januš?
Dokle god su komunisti u Poljskoj, ne možeš da se vratiš.
Ubiće te, Janoš.
Nastaviću da idem sve dok ne bude gotovo.
Jednostavno, nastaviću da idem.
Otišao je!
Januš!
Dobro došli u Indiju. Pasoše, molim vas.
Pasoše?
Nemamo ih. -Nije važno, pođite za mnom.
Odakle ste? -Iz Sibira. -Iz Sibira?
A kako ste došli? -Pešačili smo.
8. Maj. 1945- Pobeda u Evropi
Sovjetski Savez od 1945-1948 uspostavio komunizam u Poljskoj...
Gvozdena zavesa pada na Istočnu Evropu...
1956 Ustanak u Mađarskoj...
1961 Izgradnja Berlinskog zida...
1968 Ulazak sovjetskih trupa u Prag...
1980 Solidarnost prkosi komunizmu...
1989 Pada komunizam...
Poljska je ostvarila slobodu!
.: Prevod- intoxic:. sync: Zaja68