PINOKIO
Kada zvezda pada zaželite želju
Bez obzira ko ste
Sve što vam srce želi
Ostvariće se
Ako želite srcem svim
Sve ostvarivo je
Kada zvezda pada vi poželite želju
Kao što to i treba
Sudbina je bIaga
Onima koji voIe Ona daje
Ispunjenje slatko
Želja njihovih
I tako odjednom
Sudbina dođe i uvidi sve
I kad poželite želju
Snovi postaju stvarnost
Lepo, ha?
Verujem da mnogi od vas ne veruju u ispunjenje želja.
Nisam ni ja.Jasno, ja sam samo cvrčak
koji povremeno peva, ali reći ću vam
zbog čega sam počeo verovati u to.
Jedne večeri, nekad davno...
Oprostite, da pričvrstim ovo... Evo...
Jedne večeri, nekad davno, moja su me putovanja odvela
u malo selo. Bila je divna noć. Zvezde su sijale
iznad uspavanoga staroga grada. Lep prizor.
Šetao sam ulicama, nije bilo nikoga.
Jedini znak života davalo je svetlo u dućanu
drvodelje Đepeta. Pa sam odskakao do tamo.
I provirio unutra. Šteta što takva divna vatra gori uludo.
I šta sam učinio?
Ušao sam unutra!
I pogledao uokolo.
Na ovako čudnom mestu, možeš očekivati svašta.
Cvrčak mora biti oprezan.
I kad sam bio siguran da nikog nema, raskomotio sam se.
Grejući se, malko sam i razgledao.
Tako nešto još niste videli.
Sjajni satovi.
Izrezbareni iz dreta.
I male slatke muzičke kutije. Prava umetnička dela.
A na policama same igračke.
Onda mi je nešto privuklo pogled.
Lutka!
Poput marionete. S koncima.
Slatki mali.
Idemo gore.
Dobro, dobro.
Još samo malo...
Malo boje i završen je!
Biće dobar, zar ne, Figaro?
Oprostite.
Vidiš, ovo je već drukčije.
Izvrsno. Sjajno.
Ne možete svima udovoljiti.
Imam pravo ime za tebe...
Pinokio!
Sviđa ti se, Figaro?
Ne? Tebi se sviđa, zar ne, Kleo?
Onda neka mali dreni odluči.
Sviđa ti se?
Ti se zoveš...
Pinokio!
A sad ćemo te isprobati.
Muzika, profesore.
Polako!
Prestanite!
Koliko udaraca...
Mali drveni pokaži šta znaš
I razveseli srca sva
Malo toga znaš to istina je
Ali, ponosan, ja sam na te,
Male drvene noge I najbolje od sveg
Mala drvena guza Ako možda padneš
Kako je graciozan moj mali drveni...
Kleo, ovo je Pinokio.
Kaži, drago mi je.
Pozdravi Figara!
Već si vragolan!
I vidiš šta se dogodi.
Idemo gore.
Baš si sladak.
I taj osmeh...
Znaš... Nevaljalče, ljubomoran si, ha?
Znaš, Pinokio, Figaro je ljubomoran na tebe.
Bez brige, Figaro, još te...
Kolikoje sati?
Već je kasno.
Dođi, idemo da spavamo.
Laku noć, Pinokio.
Smešni mali.
Laku noć, Kleo, moja vodena bebice.
Figaro, poželi joj laku noć.
Hajde!
Sad idi da spavaš, moja mala sireno. Laku noć!
Ovo se zove prava udobnost.
Ma vidi ga, Figaro.
Oči su mu poput pravih.
Baš bi bilo lepo da je pravi dečak.
No, dobro... idemo na spavanje.
Figaro...
Zaboravio sam da otvorim prozor.
Figaro! Gle!
Zvezda želja!
Zvezdo sjajna, Zvezdo bajna
Prva si koju večeras vidim
Želim, želim
Ispuni mi želju moju.
Figaro, znaš šta sam poželeo?
Poželeo sam da Pinokio bude pravi dečak!
To bi baš bilo lepo. Zamisli...
Pravi dečak!
Lepa misao, ali ne baš ostvariva.
Pravi dečak.
Tišina!
Što je previše, previše je!
Šta je sad?!
Šta se zbiva?
Kuku meni! Vila!
Dobri Đepeto, usrećivao si mnoge -
zaslužio si da ti se želja ispuni.
Mala drvena lutko, probudi se!
Dar života ti dajem!
Šta sve danas mogu da učinim!
Mičem se!
Govorim!
Hodam!
Da, Pinokio,
dala sam ti život. -Zašto? -Večeras je Đepeto
zaželeo pravoga dečaka. -Jesam li pravi dečak?
Nisi. Da se želja sasvim ostvari, zavisi od tebe.
Od mene? -Dokaži hrabrost, iskrenost i nesebičnost,
i jednoga ćeš dana postati pravi dečak.
Pravi dečak! -To neće biti lako.
Moraš da znaš da izabereš šta je dobro, a šta je loše.
Dobro, loše? Ali kako ću da znam? -Kako će znati!
Tvoja će ti savest reći. -Šta je savest? -Šta je savest!
Ja ću ti reći!
Savest je onaj mali glas kojega ljudi još ne slušaju.
Takav je današnji svet. -Jesi li ti moja savest?
Ko, ja? -Želiš li biti Pinokijeva savest?
Pa... ja...
Dobro... Kako se zoveš?
Cvrčak.
Kleknite, g. Cvrčak!
Bez trikova, molim.
Proglašavam te Pinokijevom savešću.
Lord Čuvar znanja šta je loše, a šta je dobro.
Savetnik u trenucima iskušenja.
Vodite ga pravim putem.
Ustanite, Ser Cvrčak!
Kuku meni...
Baš je bilo lepo!
Hvala vam!
A značka? -Videćemo. -Dobiću je?! -Verujmo u to.
Zlatnu? -Možda.
Pinokio, upamti, budi dobar dečko
i uvek sledi svoju savest.
Do viđenja, milejdi. -Do viđenja.
Nije loše.
Tebe sam zaboravio...!
Ti i ja trebamo otvoreno da razgovaramo. -Zašto?
Želiš li da budeš pravi dečak? -Aha. -Onda dobro.
Sedni, sinko.
Slušaj, svet je pun iskušenja. -Iskušenja?
Da, iskušenja. To su loše stvari koje se čine dobrima.
Ali, iako se dobre stvari katkad čine lošima,
a loše dobrima u pogrešno vreme
i obrnuto!
Kapiraš?
Ali ja ću znati šta treba! -Bravo! A ja ću ti pomoći!
Kad god ti trebam, zazviždi! Ovako.
Ovako?
Ne, pokušaj ponovno.
Ovako?
Ne, sinko. Slušaj!
Bravo! Zapevajmo!
Kad se nađeš u nevolji
I ne znaš šta je dobro, a šta je Ioše
Samo zazviždi!
I kad si u iskušenju I to želiš jako
Samo zazviždi!
Ne samo malo pištanje Udahni i duni jako!
Ako je tvoj zvižduk slab Viči -Cvrčak! -Da!
Idi samo po putu pravom I ako malo skreneš
Samo zazviždi!
I uvek sledi Savest svoju!
Idi samo po putu pravom I ako malo skreneš
Samo zazviždi!
I uvek sledi Savest svoju!
Pazi, Pinokio!
Ko je tamo? -Ja sam! -A, ja sam!
Figaro, neko je tu.
Polako, mogao bi nas zaskočiti svakog trena.
Tu je negde.
Tu sam!
Pinokio!
Kako si dospeo tu dole? -Pao sam. -Pao si...
Ti govoriš! -Aha! -Ne! -Da!
I mičem se! -Ne možeš! Sanjam!
Probudi me! Probudi me!
Da vidimo ko sanja!
Hajde, reci nešto!
Baš si smešan! Ponovi to! -Zbilja govoriš! -Da!
Vila je došla... -Vila? -Aha.
I imam savest! -Savest? -I jednom ću biti pravi dečak!
Pravi dečak! To sam zaželeo! Ostvarilo se! Figaro!
Vidi, žive, govori! Reci zdravo, Figaru.
Zdravo, Figaro.
Kleo! Umalo sam te zaboravio. Gle, Pinokio!
Ona je mala vodena beba. Nije li slatka? -Jeste!
Ovo treba proslaviti!
Muzika!
Ti pokreni ovu!
Hej, zabava!
Mogu i ja?
Hoćemo li propustiti drugi ples, mala?
Pustite me!
Kleo, pridruži se! Igraj!
Lepo!
Gle, lepo! -U pomoć!
Gde je kanta? Vodu! U pomoć!
Evo je! Evo vode!
Gde je voda?
To je bilo blizu! Idemo u krevet, sigurnije je.
Danas si imao puno posla.
Zatvori okice i spavaj. -Zašto?
Svako mora da spava.
Figaro ide da spava.
I Kleo.
A sutra moraš u školu. -Zašto?
Da svašta naučiš i budeš pametan. -Zašto?
Zato.
Gle, oče, gle!
Čekaj! Budi miran! -Šta su oni?
Oni... Tvoji prijatelji iz škole. Devojčice i dečaci.
Odeni ovo! -Pravi dečaci? -Da!
Požuri sad! Čekaj, čekaj!
Jabuka za učiteljicu.
Okreni se da te vidim.
O, da, evo ti.
Trči sad!
Hej, čekaj, vrati se, Figaro!
Nije škola za tebe.
Do viđenja, oče! -Do viđenja, sine! Brzo mi se vrati!
Slušaj taj veseo smeh nevine dečice na putu u školu.
Gladni umovi jure prema fontani znanja.
Škola... sjajna institucija.
Svet bi baš bio glup bez...
Vidi, vidi... Stromboli.
Vratio se u grad!
Sećaš se, Gidi, kad sam te svezao na konce kao lutku?
Umalo smo prevarili tog starog Roma.
Mali dvreni dečak...
Drveni dečak!
Gle!
Zadivljujuće! Živa lutka bez konca!
To nekome vredi bogatstvo. Da vidim...
Tako je! Stromboli! On će nam dati...
Slušaj me... Ako dobro odigra- mo karte, bićemo na konju -
ili se ja ne zvao Pošteni Džon!
Brzo! Sredićemo ga!
Sad je naš...
Ne, glupane.
Ne budi grub! Ja ću to srediti!
Evo ga! Gidi, kao što sam juče rekao...
Baš sam nespretan!
Strašno mi je žao!
Nadam se da se nisi povredio. -Dobro sam.
Sjajno!
Vidi, vidi... Pravi učenik.
Gle, Gidi, načitan momak!
Izvoli knjigu. -Idem u školu! -Školu... da!
Onda nisi čuo za Iak put do uspeha.
Nisi? Govorim o pozorištu!
Tvoja jabuka. Svetla, muzika, pljesak!
Slava! -Slava? -Da!
I uz takvu ličnost, izgled, znanje... Rođeni glumac!
Ali, ja idem... -Pravo do vrha! Već vidim tvoje ime!
Osvetljeno, veliko! A kako se ono zoveš? -Pinokio.
Pinokio. P-I-N-U-O-P-I...
Gubimo dragocjeno vreme! U pozorište!
GIumački je život za mene
Šešir visoki svileni Štap srebrni
ZIatni sat Dijamantni Ianac
GIumački je život super
SIavan je Iepo bit' GIumački je život za mene!
GIumački je život zabavan
Divna savest! Kasnim prvi dan!
Ne može upasti u veliku nevolju odavde do škole!
Parada!
GIumački je život za mene!
Masni brkovi i dabrov ogrtač Mala kolica i jarac.
Hej, pa to je Pinokio! Kuda idete?
Nosiš svoj šešir ponosno Vozikaš se gore-dole
Staneš i kupiš slatkiše GIumački je život za mene!
Odeća je iz dućana vrhunskih Kikirikija uz sokove jedeš baš
Spavaš do... Šta je to bilo? -Cvrčak! Šta radiš gore? -Ko?
Ko? Gde?
Umišljaš!
Ne, to je moja savest!
A sad se lepo smiri...
Nemaš čega da se bojiš.
Pinokio!
Pinokio! Ovamo!
Ovamo! -Cvrčak! Biću glumac!
Dobro, sinko, samo polako. Sećaš se šta sam ti govorio
o iskušenju? -Aha. -To je on.
Ne, to je g. Pošteni Džon! -Pošteni Džon?
Pomozi mi!
U redu, ovo ćemo mu reći;
ne možeš ići u pozorište, lepo se zahvali.
Žao ti je, ali moraš da ideš u školu. -Aha.
Pinokio!
Dolazi, reci mu!
Maleni! Tu si! Gde smo stali?
Idemo u pozorište! -Do viđenja, Cvrčak!
GIumački je život za mene! -Do viđenja?!
Ne možeš! Odlaze!
Šta da učinim? Idem da kažem njegovom ocu.
Ne, to je cinkarenje! Idem sam za njim!
Dame i gospodo,
na kraju ovoga sjajnoga šoua,
Stromboli, majstor šoua, to sam ja,
uz posebnu dozvolu menadžmenta, moju, jasno,
predstavljam vam nešto u šta nećete moći da poverujete.
Izgleda da je rasprodano!
Predstavljam vam jedinu marionetu koja peva i igra
bez ikakvih kanapa!
Nadam se...
Jedan i jedini... Pinokio!
Koje naduvavanje!
Nemam konce Da me drž...
Hajde, osramoti se, pa ćeš onda slušati svoju savest!
Slatki mali!
Nemam konce Da me drže
Da me muče Da me mršte
Imao sam konce AI'sad sIobodan sam
Više konaca nemam ja!
Hej, ho, tako vam je to
Tako to mora bit'
Želim da sad znaju svi
Da briga nemam ja!
Nemam konaca...
Šta sam vam rekao, ha?!
Oni konce imaju Ali vidite i sami
Konce nemam ja!
Konce nemaš ti Ruke sIobodne su ti
Ako se želiš zabaviti
Odrezaću si konce svoje
Konce nemaš ti Ma vidi to ti
Baš zgodan si
Konce imam ja Ali ako želi što
Odrezaću konce si
Tamo gde VoIga teče Tamo se nalazimo mi
Ivan i ja idemo tamo Ali htela bih ići sa tobom
Konce nemam ja!
Svideo im se! Uspeo je!
Bože! Možda sam pogrešio!
Više mu neću trebati.
Glumcu savest ne treba.
Šta mu se dogodilo?
Gde je u ovo doba?
Idem da ga potražim.
Upamti, niko ne sme da jede, dok ne bude pronađen!
Konce nemam ja Ali mozga imam
Kupio sam odelo novo Jedem fino i šampanjac pijem!
Konce nemam ja!
Bravo, Pinokio! -Svideo sam im se!
Dvesta! Bio si sjajan! -Dobar sam!?
Trista... Izvrstan!
Znači li to da sam sad glumac? -Pa jasno!
Gurnuću tvoje lice u oko javnosti!
Tvoje će im lice biti na vrhu jezika!
Hoće li? -Aha! Šta je ovo?!
Za tebe, moj mali Pinokio!
Za mene? Hvala!
Otrčaću kući i reći ocu!
Kući?
Pa jasno! Otići kući i reći ocu!
Baš komično! -Mislite, smešno? -Da!
Vratiću se ujutro! -Vratiće se ujutro!
Ići kući!
Tako! To je tvoja kuća!
Tu te uvek mogu pronaći!
Ne! Ne! Ne! -Da! Da! Da!
Meni pripadaš!
Putovaćemo po svetu! Pariz, London...
Monte Karlo, Istambul! -Ne! Ne! -Da!
Počinjemo večeras!
Zaradićeš mi puno para!
A kad ostariš,
bićeš mi drvo za ogrev!
Pusti me! Moram da idem! Ne možeš me zadržati! -Tišina!
Ućuti pre nego te udarim!
Laku noć, moj mali zlatni rudniče!
Ne, čekaj! Pusti me! Reći ću svome ocu!
Idemo!
Hajde!
Cvrčak!
Gde si?
Cvrčak!
Sada on sedi u krilu luksusa, a svet mu je pod nogama.
Uvek mogu reći da sam ga poznavao.
Tiho ću izaći iz njegovog života.
Poželeo bih mu svu sreću.
Jasno, a zašto ne bih?
Pinokio!
To sam ja, tvoj stari prijatelj, Cvrčak! -Cvrčak!
Drago mi je što te vidim! -Pinokio! Šta se zbilo?
Šta ti je učinio? -Bio je ljut!
Rekao je da će mi gurnuti lice u svačije oko!
Da? -I zato što sam grumen zlata, naseći će me! -Ma da!
Bez brige, uskoro izlaziš!
To je bar lako...
Zarđalo!
Treba mi malo ulja!
To sam i rekao.
Stari model.
Ne možeš da otvoriš? -Aha!
Nema nade.
Samo nas čudo može izvući. -Isuse!
Pinokio!
Idemo!
Baš sam divna savest.
Trebao sam da te slušam, Cvrčak! -Ne, ja sam kriv.
Nisam trebao da te ostavim. -I više nikad neću videti oca...
Ma daj, može biti i gore. Budi radostan, poput mene.
Samo polako, sinko. Hajde, duni.
Bravo!
Prestala je kiša.
Opet ona zvezda. Ona dama... Vila!
Šta će reći?
Šta da joj kažem? -Istinu!
Pinokio. -Zdravo.
Ser Cvrčak. -Prijatno iznenađenje.
Pinokio, zašto nisi išao u školu? -Školu?
Ovaj, ja... -Hajde, reci joj!
Išao sam, ali sam sreo nekoga. -Sreo si nekoga? -Aha.
Dva velika čudovišta sa zelenim očima!
Zašto... ja... -Čudovišta? I nisi se bojao?
Nisam! Zavezali su me u veliku vreću!
Zaista? A gde je bio Ser Cvrčak? -Cvrčak?
Izostavi me! -Njega su stavili u malu vreću! -Ne!
Da! -I kako si im umakao? -Nisam...
Nasekli su me kao drva za ogrjev.
Gle! Moj nos! Šta se desilo?
Možda ne govoriš istinu. -Možda!
Ali svaka je reč istinita!
Molim vas, pomozite mi, jako mi je žao.
Vidiš, laž postaje sve veća.
I to se vidi na tvom licu. -U pravu je. Reci istinu!
Više nikada neću da lažem! Iskreno!
Molim vas, pružite mu drugu priliku.
Zbog mene, može?
Ovaj put hoću, ali upamti -
dečak koji ne želi da bude dobar, može da ostane dren!
Bićemo dobri, zar ne? -Onda dobro.
Ali ovo je poslednji put da vam pomažem.
Gle, Cvrčak, moj nos!
Slobodni smo! Idemo!
Pa-pa, Stromboli! -Zbogom, g. Stromboli!
Idemo dok se još nešto ne dogodi.
GIumački je život za mene
Visoki svileni šešir Štap srebrni
ZIatni sat Dijamantni Ianac
GIumački je život super
Sjajno je slavan bit' GIumački je život za mene!
I bedak je naseo!
Još uvek misli da smo mu prijatelji!
A koliko je platio! Puno!
To pokazuje koliko će se nisko Pošteni Džon spustiti!
Kočijašu...
Šta nudite? -Pa...
Hoćete li zaraditi pravu lovu?
Pa... i koga moramo...?
Ne, ne, ništa takvo. Vidite...
Skupljam glupe male dečake. -Glupe male dečake?
One koji ne vole da idu u školu.
I vidite...
I odvodim ih na Ostrvo uživanja! -Ostrvo uživanja!
Ostrvo uživanja! Ali, oni bi trebali... -Nema opasnosti.
Više se nikad ne vrate... kao dečaci!
Kočija kreće u ponoć.
Srešćemo se na raskrsnici. I nema prevara! -Nikako!
Tražite i dovedite mi vredne primerke. -Da, šefe!
Dobro ću vam platiti. Imam zlata. -Da, da.
Više me ništa ne može sprečiti. Biću dobar!
I budi! -Idem u školu!
Tako treba. -Radije ću biti pametan nego glumac! -Bravo!
Trkajmo se do kuće!
Pinokio, gde žuriš?
Moram da stignem kući pre Cvrčka! Zdravo.
Kako je veliki glumac? -Ne želim biti glumac.
Stromboli je bio užasan! -Da? -Zatvorio me u kavez! -Da?
Ali, naučio sam lekciju, idem... -Maleni, živčan si!
Živčan si! Moramo odmah postaviti dijagnozu!
Brzo, doktore, beleške!
Blagoslovi me!
Joj, joj! Kako sam i mislio. Komplikacije.
Sa seoskim polu napravama letećeg trapezusa.
Kaži, hipopotamus. -Hi-ho-ha... -Znao sam!
Složena transmisija pandemoni- ja sa oprezom na raspadanje!
Zatvori oči. Šta vidiš? -Ništa. -Otvori. A sad?
Tačkice! -A-ha! A sada srce.
Zaboga!
Kucanje i sinkopiranje
sa vrckastim toptanjem!
Doktore, brzo, izveštaj!
Sad je jasno.
Dečko, ti si alergičan!
Alergičan? -Da! A jedini je lek odmor na Ostrvu uživanja!
Ostrvo uživanja? -Srećna zemlja bezbrižnih dečaka na odmoru!
Ali, ne mogu da idem... -Jasno da možeš!
Dajem ti svoju kartu!
Evo! -Hvala, ali ja...
Zahtevam! Tvoje je zdravlje pre svega! Dođi...
Kočija polazi u ponoć.
Ostrvo uživanja je prava stvar
Gde je svaki dan praznik A deca se igraju samo...
Ma gde li je...?
Pinokio! Vrati se!
Dakle...
Idemo iz početka.
Ja sam Lampvik, a ti? -Pinokio.
Bio si kad na Ostrvu uživanja?
G. Pošteni Džon mi je dao... -Ni ja. Kažu da je super!
Nema škole, nema policije, možeš uništiti sve bez reči!
Dao mi je... -Slobodan si, ima puno hrane, pića...
Besplatno! -Pošteni Džon... -Jedva čekam!
Požurite, požurite. Ovamo, momci, ovamo.
Uzmite kolač, pitu, sladoled. Jedite koliko vas je volja.
Sve je besplatno! Požurite, požurite!
Svađa s tučnjavom! Najžešća koju ste videli!
Hajde, potucite se! -Tuča!
Idemo srediti nekoga! -Zašto? -Iz zabave! -U redu, Lampi.
Cigarete, cigare, duvan za žvakanje!
Dođite i pušite koliko želite! Bez zabrana! Poslužite se!
Pinokio! Nešto...
Čudno je to. Moram da ga izvučem!
Požurite, požurite! Kuća model!
Otvorena za uništavanje. Samo za vas!
Šta sam ti rekao? Zar nije super? -Aha!
Baš je divno biti loš, ha? -Aha!
Razbijmo onaj prozor!
Hajde, dajte sve od sebe!
Zatvorite vrata i zaključajte ih!
Pripremite ih!
Daj zločestom dečku uže i uskoro će ispasti magarac!
Pinokio!
Gde su svi?
Ovo je kao groblje!
Ne sviđa mi se ovo!
Pinokio!
Gde si?
Gde su sva deca?
Tu su negde. Ma šta te briga.
Zabavljaš se, zar ne? -Pa jasno!
Ovo je život, ha, Pinokio? -Aha!
Dakako!
Pušiš ko moja baba!
Daj, uvuci! Ovako!
U redu, Lampi!
Baš nam je super.
Ti si na redu.
Šta je, gubiš se?
Pinokio!
I tu te nađem! Kako ćeš ikad postati pravi dečak!?
Pogledaj se! Pušiš! Igraš bilijar!
Smesta ideš kući sa mnom!
Koje taj skakavac? -Pusti me!
On je moja savest! Ukazuje mi na dobro i loše.
Skakavac ti naređuje?
Skakavac! Slušaj, ti mali...
I ti bi trebao slušati svog skakavca... svoju savest!
Da je imaš! -Baš! Ideš u ćošak!
Mali, srediću ja tebe!
Slomiću te i ponovno te spojiti! -Nemoj!
Najbolji mi je prijatelj! -Najbolji prijatelj?! Aja?!
Ja sam samo tvoja savest! Dobro!
U redu je.
Ali, Cvrčak... -Sad si se uvalio, sad se vadi.
Hajde, smej se. Pravi magarca od sebe.Ja odoh!
Ovo je kraj! -Ali... Lampi kaže da se samo jednom živi.
Lampi, ha! -Ma daj...
Pusti ga neka ide!
Lampvik...!
To me vređa!
Posle svega što sam učinio za njega. Ko mu je savest?
Ja ili onaj mladi razbijač, Lampvik? Dosta mi je toga!
Odlazim prvim brodom! Otvori vrata! Hoću kući!
Hajde, brže!
Življe! Nemamo celu noć!
Otkud ti magarci?
Hajde, idući!
A kako se ti zoveš?
Dobro, poslužićeš. Ulazi!
Imaćeš dobru cenu! Idući!
A kako se ti zoveš? -Aleksandar.
Ti i govoriš! -Da, gospodine.
Hoću kući svojoj mami! -Vodi ga nazad.Još može da govori!
Molim vas, ne želim da budem magarac!
Pustite me odavde! -Tišina! Sad plaćate svu zabavu, momci!
Momci?! Dakle tako... Pinokio!
Kad slušaš onog skakavca; kao da će nam se nešto dogoditi.
Savest!
Otkud mu to?
Kako očekuješ da budeš pravi dečak?
Zar misli da sam magarac? -I jesi!
Smeješ se kao magarac!
To sam bio ja?
Šta se zbiva?
Prevarili su me! U pomoć! Pomozite mi!
Smestili su mi! U pomoć!
Moraš mi pomoći, molim te! Budi drug! Zovi bilo koga!
Mama!!
Šta se dogodilo? -Nadam se da ne kasnim!
Šta da radim?
Pinokio! -U pomoć!
Brzo, malci, dečaci... Svi su magarci! I ti!
Dođi, brzo! Pre nego bude još gore!
Ovamo!Jedini izlaz!
Brzo, pre nego nas ugledaju!
Moraš da skočiš!
Cvrčak!
Dobro si? -Jasno!
Mislio sam da nećemo uspeti.
Lepo je vratiti se na suvo.
Idemo kući!
Oče, stigao sam! -Stigli smo, g. Đepeto!
To sam ja, Pinokio. Došao sam i ostajem!
Kući smo! Evo ga, stigao je!
Možda spava!
Oče! Oče!Ja sam!
Dođi! Vidi!
Nema ga!
Otišao je! -I Figaro!
I Kleo!
Možda mu se dogodilo nešto strašno. -Bez brige.
Sigurno nije daleko.
Poruka. -Šta piše? -O tvom je ocu. -Gde je?
Piše da je otišao da te traži, i da ga je progutao kit.
Progutao ga kit!? -Da, kit!?!
Kit Monstro!
On je... -Ali, žive! -Živ? Gde?
U kitu na dnu mora! -Na dnu mora!
Kuda ideš? -Idem da ga pronađem!
Zar si poludeo?! Hej, on je u kitu!
Moram da ga pronađem!
Pinokio! Stani! Slušaj, sinko!
Taj Monstro, čuo sam za njega. On je kit nad kitovima.
Može da proguta celi brod!
Dobro se zaveži!
Opasno je... -Do viđenja, Cvrčak. -Do viđenja!
Možda ću biti živi mamac, ali idem s tobom! Idemo.
Idemo!
Pazi dole!
Oslobodite prolaz!
Kako je veliko!
Hajde, Cvrčak! -Čim uspostavim pravotežu!
Odlazi, sestro!
Pa, zbogom!
Pogrešan smer!
Nema privatnosti!
Hladno je!
Oče!
Čekaj me!
Oče!
Pa nije meni otac! G. Đepeto!
Šta...?
Makni se, pusti, beži!
Šta je? Zar ne mogu... Samo sam...
Tražimo Monstra!
Sredio sam ih!
Oče!
Zdravo!
Možete mi reći gde mogu pronaći kita Monstra?
Uplašile su se!
Oprostite...
Poznajete li kita Monstra?
Miruj!
Oče!
Makni se, sinko! Momci, prestanite!
Prestanite!
Hej, polako! Polako!
Polako...
Hajde, pitaj ih!
Može li mi ko reći gde mogu pronaći Monstra?
Zaboga!
Oče!
Oče! -G. Đepeto!
Već danima ne grizu.
Nećemo moći još dugo ovako.
Nisam ni sanjao da ćemo ovako završiti, Figaro!
Umirući od gladi u trbuhu kita!
Moj jadni mali Pinokio...
Bio je baš dobar dečak!
Nema nade, Figaro!
Više nema ribe.
Ako se čudovište uskoro ne probudi, gotovi smo.
Evo tune!
Tuna!
Hrana!Ješćemo!
Evo velike!
Tu ih drži!
Samo malo... Jeste li videli...
Monstro!
Moramo odavde!
Ne čekaj me!
Koliko ih je...!
Još jedna! Dovoljno za nekoliko nedelja!
Evo velike!
Samo ih čuvaj, Figaro!
Hej, otvori usta, moram unutra!
Evo još!
Velika. Ostalo ih je još samo nekoliko.
Moramo brzo raditi!
Evo još jedne! -Hej, oče!
Oče! -Ne smetaj mi sada, Pinokio!
Pinokio! -Oče!
Pinokio! Sine! -Oče! Tu sam!
Da, Pinokio! Sine moj! Srećan sam što te vidim. -I ja!
Figaro!
Kleo! I ti si tu!
Opet smo svi zajedno!
Sav si mokar. -Da, oče. -Ne smeš se prehladiti.
Ali, došao sam da te vidim! -Znaš, nisi trebao da dođeš ovamo.
Ali, oče... -Ali, jako mi je drago što te vidim. Šešir...
Pinokio!
Šta je? -Tvoje uši! -Uši?
A, ovo!
Nije to ništa! Imam i rep!
Pinokio!
Šta ti se dogodilo? -Ovaj, ja...
Bez brige, stari Đepeto je opet uz svog malog drvenog!
Moram da uđem. Unutra mi je prijatelj!
Hajde, otvori usta! Hej, prestani!
Odlazite!
Izaći?! O, ne, sine. Pokušao sam sve. I splav sam napravio.
Splav? To!
Sešćemo na splav i kad kit otvori usta... -Ne, ne!
On otvara usta samo kad jede.
Onda sve ulazi, a ništa ne izlazi!
Nema nade, Pinokio. Ali, vatru možemo zapaliti i ispeći ribu!
Vatru! To! -I onda ćemo jesti. -Velika vatra!
Puno dima! Brzo, drva! -Dim? A, da, dimljena riba je bolja.
Ne stolicu! -Brzo, oče, još drva!
Na čemu ćemo sedeti, ako...? -Zašto?! Pa izlazimo!
Izlazimo? Ali, kako? -Nateraćemo ga da kine! -Da kine?
To će ga razljutiti.
Napokon!
Nećemo uspeti! -Brzo, oče! Penji se!
Nećemo proći zube! -Hoćemo!
Kuda idete... Čekajte mene! -Drž'te se! Krećemo!
Na zdravlje!
Idemo natrag! -Ne! Uspećemo! Brže! Brže!
Nema koristi. Nećemo uspeti.
Uspeli smo!
Sad je zaista ljut!
Rekao sam ti da će biti ljut.
Otišao je! -Gde? -Pazi! Eno ga! Drž'te se!
Vraća se! Brzo!
Želi da nas ubije! Veslaj, sine!
Vratimo se! -Pazi! -Skači!
Oče! Oče!
Pinokio, plivaj na obalu!
Drži se, oče! -Spasi se!
Pinokio, spasi se...
Ne gledaj na mene, sine.
Spasi se, Pinokio.
Pinokio!
O, Pinokio!
Moj dečak...
Moj mali hrabri dečak.
Dokaži svoju hrabrost, iskrenost i nesebičnost,
i postaćeš pravi dečak!
Probudi se, Pinokio!
Oče! Zašto plačeš?
Jer si ti mrtav. -Nisam!
Jesi.
Lezi... -Ali, oče... živ sam!
I ja sam...
Ja sam pravi! Pravi dečak!
Živ si!
I pravi si dečak!
Jupi! -Pravi živi dečak!
Proslavimo to!
Profesore, zasvirajte!
Tako je bilo i na početku.
Hvala, Milejdi. On zaslužuje da bude pravi dečak!
Bilo bi lepo od tebe...
Nek' sam...!
Vidi, vidi...
Zlatna!
Sjajno!
Ako želite srcem svim
Sve ostvarivo je
Kad padne zvezda I zaželite želju
Snovi postaju stvarnost
KRAJ
Obrada : "SLAVIJA - FILM "